Постанова 
Іменем України 
 
03 травня 2018 року
м. Київ
 
справа №  761/23135/15-ц
провадження № 61-4613св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року у складі судді Маліновської В. М. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Болотова Є. В., Білич І. М., Поліщук Н. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. 
 
Позовну заяву мотивовано тим, що 23 вересня 2013 року його призначено головою комісії з припинення або ліквідатором обслуговуючого гаражного автокооперативу «Науковець» (далі - ОГАК «Науковець»).
 
18 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_2 на реєстраційній картці про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації або на підставі судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством (далі - реєстраційна картка), посвідчено справжність підпису ОСОБА_1, який міститься в графі «картку заповнив» та «прізвище, ім'я та по батькові голови ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи у зв'язку з ліквідацією», про що вчинено відповідний запис у реєстрі № 1618. 
 
На підставі вказаної реєстраційної картки державним реєстратором відділу державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 11 грудня 2013 року вчинено запис № 10721390011003745 про державну реєстрацію припинення ОГАК «Науковець». 
 
Він, ОСОБА_1, обіймаючи посаду голови комісії з припинення (ліквідатора) ОГАК «Науковець», до нотаріальної контори приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не звертався та жодних вимог щодо вчинення нотаріальних дій не заявляв. 
 
Позивач вважав дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу щодо посвідчення його підпису у реєстраційній картці протиправними, а нотаріальну дію - незаконною, оскільки вона вчинена з порушенням норм чинного законодавства України про нотаріат. 
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
 
Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, вчинені при нотаріальному посвідченні справжності підпису ОСОБА_1 на реєстраційній картці про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи від 18 листопада 2013 року, про що вчинено запис у реєстрі № 1618. 
 
Визнано незаконною та скасовано нотаріальну дію, вчинену 18 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, шляхом посвідчення справжності підпису ОСОБА_1 на реєстраційній картці на проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством, від 18 листопада 2013 року про що вчинено запис у реєстрі № 1618. 
 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 11 квітня 2014 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 у реєстраційній картці виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. Приватним нотаріусом  Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів для підтвердження правомірності вчинених ним дій при посвідченні 18 листопада 2013 року справжності підпису позивача на реєстраційній картці. Крім того, відповідач пояснював, що копія паспорта особи, підпис якої посвідчується, у нотаріуса не залишається, а оригінал підпису такої особи міститися у журналі реєстрації, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин приватним нотаріусом не надано та не повідомлено суд про наявність перешкод для їх подання. 
 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року залишено без змін. 
 
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 порушено порядок вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення справжності підпису ліквідатора ОГАК «Науковець» ОСОБА_1, у зв'язку із чим апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та залишив судове рішення без змін.  
 
Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.   
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що судами не враховано того, що належним та допустимим доказом відповідно до ЦПК України є лише експертиза, призначена на підставі  ухвали суду. Висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, проведеної на підставі постанови, винесеної старшим слідчим слідчого відділу Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві у межах кримінального провадження не є належним доказом на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 
 
У лютому 2017 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, у якому вказував про те, що оскаржувані судові рішення ухвалено на підставі належним чином досліджених матеріалів справи, є законними та не підлягають скасуванню. Зазначав, що внаслідок протиправних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу при посвідченні справжності підпису не було проведено належну перевірку повноважень представника юридичної особи - ОГАК «Науковець» та на звороті реєстраційної картки зазначено лише те, що відповідачем перевірено дієздатність особи, підпис якої посвідчувався. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 вересня 2013 року ОСОБА_1 призначено головою комісії з припинення або ліквідації ОГАК «Науковець». 
 
18 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на реєстраційній картці про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації або на підставі судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством - ОГАК «Науковець» посвідчено справжність підпису ОСОБА_1, який міститься в графі «картку заповнив» та «прізвище, ім'я та по-батькові голови ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи у зв'язку з ліквідацією», про що вчинено відповідний запис у реєстрі за № 1618. 
 
На підставі вказаної реєстраційної картки державним реєстратором відділу державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 11 грудня 2013 року вчинено запис № 10721390011003745 про державну реєстрацію припинення ОГАК «Науковець». 
 
Оскільки ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з вимогами про вчинення вказаних нотаріальних дій не звертався, то 17 грудня 2013 року він подав до правоохоронних органів заяву про вчинення злочину, на підставі якої 26 грудня 2013 року старшим слідчим слідчого відділу Шевченківського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013110100018837 та розпочато досудове розслідування.
 
Під час досудового розслідування 25 лютого 2014 року слідчим винесено постанову про призначення почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ Міністерства юстиції України.
 
Згідно із висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 11 квітня 2014 року № 2331/2332/14-32 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 у графах «картку заповнив ОСОБА_1» та «ОСОБА_1» у реєстраційній картці на проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації або на підставі судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством (форма № 7) від 18 листопада 2013 року та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про що містяться відомості в реєстрі за № 1618, - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 
 
Статтею 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» у редакції на час внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, визначено, що підпис особи, уповноваженої діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), на реєстраційній картці документів повинен бути засвідчений відповідною посадовою особою в установленому порядку. 
 
Відповідно до статті 41 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальні дії  можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної  контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів  місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.
 
Частиною першою статті 43 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. 
 
Частинами четвертою, восьмою, дев'ятою статті 44 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що при перевірці цивільної правоздатності та дієздатності юридичної особи нотаріус зобов'язаний ознайомитися з установчими документами, інформацією про неї, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців цієї юридичної особи, і перевірити, чи відповідає нотаріальна дія, яка вчиняється, обсягу її цивільної правоздатності та дієздатності.
 
Якщо від імені юридичної особи діє колегіальний орган, нотаріусу подається документ, в якому закріплено повноваження даного органу та розподіл обов'язків між його членами. 
 
Пунктом 4 глави четвертої розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що у разі наявності сумнівів щодо обсягу повноважень уповноваженого представника, а також його цивільної дієздатності нотаріус має право зробити запит до відповідної фізичної або юридичної особи, від імені якої діє представник.
 
Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про нотаріат» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при посвідченні угод, засвідченні вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах, вірності перекладу документів  з однієї мови на  іншу, а також при посвідченні часу пред'явлення документа на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи. 
 
Згідно із статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
 
Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні питання про обґрунтованість скарг суди мають виходити з того,  що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. 
 
Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» передбачено, що оскільки на справи за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні поширюються загальні правила цивільно-процесуального законодавства, рішення в цих справах мають відповідати вимогам статей  203,  231, 283 ЦПК України 2004 року.
 
У резолютивній частині рішення, зокрема, повинно бути зазначено про задоволення скарги або про повне або часткове залишення її без задоволення.
 
При задоволенні скарги на нотаріальні дії суд має їх скасувати, зазначивши, які саме нотаріальні дії, коли і ким вчинені, скасовуються. Задовольняючи скаргу на відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд в резолютивній частині рішення зазначає про скасування постанови (іншого відповідного акта) про це (з наведенням дати і органу, що її прийняв) і яку нотаріальну дію та хто повинен вчинити.
 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, прийняв до уваги висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, правомірно встановив, що засвідчення справжності підпису позивача на реєстраційній картці відбулось з порушенням процедури, передбаченої вимогами норм чинного законодавства України, зокрема, без перевірки повноважень представника ОГАК «Науковець», а тому обґрунтовано задовольнив заявлені позовні вимоги. 
 
Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах  доводів апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно ухвалено на підставі належним чином досліджених доказів та відповідно до норм ЦПК України 2004 року. 
 
Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке полягає у приєднанні до матеріалів справи та дослідженні висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної у межах кримінального провадження, та непризначення судової експертизи саме у цивільному процесі, не є підставою для скасування законних та обґрунтованих судових рішень. 
 
Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Частиною першою статті 64 ЦПК України 2004 року передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
 
Експертиза, проведена в межах кримінального провадження, є письмовим доказом та оцінюється за правилами статті 212 ЦПК України 2004 року. 
 
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не надано суду жодного належного та допустимого доказу в розумінні статей 58-59 ЦПК України 2004 року на спростування заявлених позивачем вимог. 
 
Не погоджуючись із письмовим доказом - висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 11 квітня 2014 року № 2331/2332/14‑32, відповідач клопотання про призначення судової експертизи не заявляв, хоча був присутній у судовому засіданні. Крім того, не погоджуючись із позовом, відповідач повинен свої заперечення довести.
 
Згідно зі статтею 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень. 
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                                  О. В. Білоконь

                                                                                                              Б. І. Гулько

                                                                                                              С. Ф.Хопта

                                                                                                              Ю. В. Черняк