ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  905/2009/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

За участю секретаря судового засідання  Суворкіної Ю.І.

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Донецької області від 24.10.2017 (суддя Кротінова О.В.) та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 (головуючий суддя: Чернота Л.Ф., судді: Зубченко І.В., Радіонова О.О. )

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ"
про стягнення 20 655 845,06 грн.,
 
За участю представників:
позивача - Печерний С.Л. - адвокат, довіреність, свідоцтво,
відповідача - не з'явився, 

ВСТАНОВИВ:                                                       
Публічне акціонерне товариство  "Укртрансгаз"  звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ" про стягнення 20655845,06 грн.
Позов обґрунтовано неналежним  виконанням відповідачем своїх зобов'язань  з оплати вартості послуг транспортування природного газу, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за зобов'язаннями липня-грудня 2016р., січня-червня 2017р. та, як наслідок, виникли підстави для нарахування 3% річних, інфляційних витрат, пені.
Рішенням господарського суду Донецької області від 24.10.2017р., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017, по справі №905/2009/17 позовні вимоги задоволено частково. Припинено провадження в частині стягнення 65000,00 грн. суми основного боргу. Зменшено розмір стягуваної суми пені до 997617,51 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача 19419188,23грн., у тому числі 16911842,13 грн. основного боргу, 997617,51 грн. пені, 279781,07 грн. 3% річних та 1229947,52 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 237977,84 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Судові рішення мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов'язання, тому нараховані позивачем річні, інфляційні та пеня підлягають стягненню на його користь. Припиняючи провадження у справі в частині стягнення 65 000 грн. суми основного боргу, суди вказали на те, що зазначена сума була погашена відповідачем   після звернення позивача з даним позовом, тому є всі підстави для припинення провадження у справі відповідно до п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України в частині стягнення суми основного боргу. Крім того, судами частково задоволено клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої позивачем пені до 50%. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення суми основного боргу, що складає 172400 грн., суди послалися, що вказана сума була заявлена позивачем до стягнення, однак її було сплачено відповідачем до подачі позову, тому це є підставою для відмови у зазначеній частині.
29.12.2017 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Донецької області від 24.10.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі № 905/2009/17 до Касаційного господарського суду.   
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2018 року у справі № 905/2009/17 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М.
 
22.03.2018 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження за вказаними касаційними скаргами та призначення до розгляду на 15.05.2018,  повідомив учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги,  визначив строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до Касаційного господарського суду до 10.04.2018.
В касаційній скарзі  Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" просить скасувати постанову апеляційного суду та змінити рішення господарського суду Донецької області від 24.10.2017р. по справі №905/2009/17  в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" 999139,25 грн. пені, прийняти в цій частині нове рішення щодо задоволення вказаних вимог в повному обсязі. 

Позивач мотивує свою касаційну скаргу тим, що судами неправомірно було  зменшено розмір заявленої до стягнення до 50%,  порушено ст. 83 ГПК України, ст.223 ГК України та ст. 551 ЦК України, оскільки судами без перевірки завданих збитків та заявленої до стягнення неустойки, без врахування ступеня виконання зобов'язання і майнового інтересу позивача, надана лише перевага аргументам відповідача.

Відповідач  не надав відзив на касаційну скаргу.                

В судове засідання з'явився представник позивача, який просив задовольнити касаційну скаргу, скасувати постанову апеляційного суду , а рішення місцевого суду змінити в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача 999139,25 грн. пені, прийняти в зазначеній частині нове рішення щодо задоволення вказаних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:
"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/недоведеними або встановленням по новому обставин справи. 

Предметом касаційного  оскарження у даній справі є питання відмови у задоволенні стягнення заявленого розміру пені та часткового задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки (пені) до 50%, яка підлягає стягненню з відповідача внаслідок прострочення виконання зобов'язання з оплати  вартості послуг транспортування природного газу. 

В іншій частині судові рішення позивачем не оскаржуються.

Як було встановлено судами, позивачем за несвоєчасне здійснення відповідачем оплати вартості послуг транспортування природного газу  на підставі  ст.ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України та договору №1109011137/П09 від 28.09.2011, було нараховано суму пені, яка складає 1  996  756,76  грн., та яку позивач просив суд стягнути на свою користь.

Відповідачем в свою чергу було подано до суду першої інстанції клопотання про зменшення нарахованої позивачем суми пені та просив суд зменшити її розмір до 1000 грн.

При розгляді клопотання відповідач просив суд врахувати обставини, за яких прострочка відповідача по розрахункам з позивачем виникла з об'єктивних причин, відповідач самостійно сплатив суму боргу, а порушення строків було незначним та виправлено безпосередньо в короткий термін.
В обґрунтування наданого клопотання відповідач як на винятковість обставин вказував на: передання майна у податкову заставу, арешт банківських рахунків, надання виключних послуг населенню, збитковість підприємства, наявність форс-мажорних обставин, засвідчених уповноваженим органом, запровадження чотириденного робочого тижня, скорочення штатних одиниць, значне скорочення витрат, велика дебіторська заборгованість споживачів, недостатність оборотних коштів для розрахунків із заробітної платні та розрахунків з контрагентами, а також необхідністю виконання стратегічних статутних ліцензійних функцій. 
На підтвердження наявності відповідних обставин суду представлено у копіях: витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №50104113 від 10.08.2016р., ухвали Печерського районного суду міста Києва від 27.03.2017р. у справі №757/17044/17-к, від 27.03.2017р. у справі №757/17048/17-к, від 27.03.2017р. у справі №757/17047/17-к, від 27.03.2017р. у справі №757/17046/17-к, від 27.03.2017р. у справі №757/17043/17-к, від 27.03.2017р. у справі №757/17045/17-к, ліцензії НКРЕКП серії АЕ №299064, серії АЕ №299065, опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» від 19.06.2017р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016р., сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини №1983/05-4 від 23.07.2014р., накази Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» №151 від 14.06.2016р. «Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень», №155 від 16.06.2016р. «Про встановлення графіку роботи», №184 від 25.07.2016р. «Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень», №187 від 25.07.2016р. «Про встановлення графіку роботи», №210 від 29.08.2016р. «Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень та встановлення графіку роботи», №201 від 16.08.2016р. «Про встановлення графіку роботи», №248 від 06.10.2016р.     «Про встановлення графіку роботи», №245 від 05.10.2016р. «Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень та встановлення графіку роботи», №241 від 29.09.2016р. «Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень та встановлення графіку роботи», №269 від 31.10.2016р. «Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень та встановлення графіку роботи», №287 від 29.11.2016р. «Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень та встановлення графіку роботи», №47 від 24.02.2017р. «Про зміну істотних умов праці прибиральників службових приміщень, прибиральників виробничих приміщень», №51 від 27.02.2017р. «Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень, встановлення графіку роботи», №72 від 23.03.2017р. «Про внесення змін до штатного розпису», №52 від 27.02.2017р. «Про внесення змін до штатного розпису», №187 від 30.11.2015р. "Про переведення ПАТ «Донецькоблгаз» на неповний робочий тиждень".
Просив врахувати викладені об'єктивні причини, на які відповідач не мав можливості вплинути. Вважав, що перелічені обставини мають істотне значення та є винятковими в розумінні ст.551 ЦК України та ст.83 ГПК України, а тому є належною та достатньою підставою для максимального (до 1000 грн.) зменшення судом розміру заявленої позивачем до стягнення пені.

Позивач проти клопотання відповідача заперечував, мотивуючи тим, що  нарахований ним розмір пені не є надмірно великим, розрахований згідно чинного законодавства та на підставі укладеного між сторонами договору (п.7.3). За вказаних обставин, позивач просив суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені.   

Відмовляючи частково у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача суми 999 139,25 грн. пені, місцевий господарський суд, з яким також погодився й апеляційний вказав, що факт порушенням відповідачем грошового зобов'язання встановлений, тому нарахована позивачем пеня підлягає стягненню на його користь. При цьому, задовольняючи частково клопотання відповідача про зменшення пені судами взято до уваги надані сторонами докази у сукупності із періодом, за який виник борг, на який нараховано штрафні санкції (липень-грудень 2016р., січень-червень 2017р.), незначний час прострочення, часткове погашення суми основного боргу у цей період, загальний розмір нарахованих сум у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України, положення ст.129 Конституції України, та обставини, на які посилається відповідач у своєму зверненні, а також те, що     винятковість обставин є оціночним поняттям.

Розглядаючи доводи касаційної скарги та заперечення на неї колегія суддів касаційного суду відмічає  наступне.

Як вже зазначалося вище, позивач у касаційній скарзі просить суд скасувати судові рішення в частині відмови йому у задоволенні позову про стягнення суми пені , що складає 999 139,25 грн., в зазначеній частині просить прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В решті судові рішення скаржником не оскаржуються.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на момент розгляду справи в судах попередніх інстанцій,  господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі стороні, що порушила зобов'язання.   

В силу частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 статті 233 цього ж Кодексу закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. 

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. 

На підставі наведеного, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій, оцінивши на власний розсуд всі доводи сторін по даній справі щодо вищевказаного клопотання про зменшення пені, дійшли обґрунтованого висновку про можливість зменшення стягуваної суми пені на 50% на підставі вищевказаних п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України.    

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України 
"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1  ст.309  Господарського процесуального кодексу України:
"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

На підставі викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, як такі, що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку  з тим, що  суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає в силі раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на позивача витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями  129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317  ГПК України,   Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу  Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Донецької області від 24.10.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017  залишити без задоволення. 

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 24.10.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі № 905/2009/17  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              І. Кушнір

Судді                                                                                                          Є. Краснов

                                                                                                                                               Г. Мачульський