Постанова
Іменем  України
 
06 червня 2018 року
м. Київ
справа № 504/1601/14-ц
провадження № 61-19010св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
відповідач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2017 року у складі судді Таварткіладзе О. М.,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»), про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити певні дії.
Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11361606000, згідно з умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит у розмірі 19 872,00 доларів США. У травні 2012 року ОСОБА_1 у рахунок  дострокового погашення кредиту сплатила суму, визначену графіком платежів (додаток № 1, який є невід'ємною частиною договору                                від 18 червня 2008 року № 11361606000), яка станом на травень 2012 року становила 5 014,90 доларів США. Однак листом від 20 липня 2012 року позивача було повідомлено, що станом на 19 липня 2012 року її заборгованість за кредитним договором становить 6 256,83 доларів США, з яких 6 113,59 доларів США - заборгованість за основним боргом. 
Вважаючи вищевказані дії банку такими, що не відповідають закону, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про визнання договору припиненим у зв'язку з його виконанням. 
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 січня 2014 року, в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено. Рішення судів були мотивовані тим, що у Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу допущено механічну помилку. Враховуючи те, що у Графіку платежів та визначення сукупної вартості кредиту існує помилка, про яку позивачу не було відомо при укладанні кредитного договору, та яка вплинула на її обов'язок сплатити іншу суму, ніж визначену умовами кредитного договору, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом, який просить задовольнити у повному обсязі з тих підстав, що вона, підписуючи кредитний договір, діяла під впливом помилки, допущеної банком у додатку № 1 до Договору, який є його невід'ємною частиною, тобто, підписуючи договір, позивач погодилася на умови, які існували на момент його підписання. Якби позивач знала, що будуть інші умови, ніж ті, що передбачені договором, вона його не підписала би. Враховуючи те, що кредитний договір є валютним, а відповідно до законодавства України гривня є законним платіжним засобом на території України, тому у зв'язку з девальвацією гривні просить: визнати договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 18 червня 2008 року                         № 11361606000, укладений між нею та банком, недійсним на підставі статті 229 ЦК України; зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» подати до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Одеської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про зняття обмеження та вилучення обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна рухоме майно - транспортний засіб марки Mitsubishi, моделі Lancer, 2008 року випуску, червоного кольору, типу «Легковий седан», з номером агрегатів: шасі НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1; стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на її користь суму в розмірі 2 162 доларів               96 центів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду з позовом еквівалентно 46 392,89 грн, та 1 929,17 грн комісії за отримання кредиту та понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн.
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 18 червня 2008 року № 11361606000, укладений між                           АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, недійсним.
Зобов'язано ПАТ «УкрСиббанк» подати до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Одеської філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву про зняття обтяження та вилучення обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна рухоме майно: транспортний засіб марки Mitsubishi, моделі Lancer, 2008 року випуску, червоного кольору, типу «Легковий седан», з номером агрегатів: шасі НОМЕР_2, двигун 1 584, державний номерний знак НОМЕР_1.
Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі                       46 392,89 грн, що еквівалентно 2 162 доларам 96 центам США та 1929,17 грн комісії за отримання кредиту.
Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 726,82 грн на користь держави.
Не погодившись із рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року, ПАТ «УкрСиббанк» 29 грудня 2016 року подало апеляційну скаргу.
Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 06 лютого 2017 року апеляційна скарга залишена без руху з наданням строку 30 днів для звернення до суду з обґрунтованою заявою про поновлення строків, оскільки матеріали справи містять зворотне повідомлення про отримання 09 серпня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» копії рішення Комінтернівського районного суду Одеської області у даній справі за адресою: проспект Московський, 60, місто Харків (а. с. 179).
28 лютого 2017 року представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року відмовлено з підстав, передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ПАТ «УкрСиббанк» пропустило строк подання апеляційної скарги на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року без поважних причин.
У травні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2017 року, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, зокрема суд вийшов за межі своїх повноважень та витребував докази на підтвердження поважності причин пропуску ПАТ «УкрСиббанк» строку на апеляційне оскарження рішення суду, які відповідно до вимог статті 59, пункту 6 частини першої статті 301 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) не можуть вважатися належним та допустимими.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
07 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 1 статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до вимог частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що вказані у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими, неповажними і спростовуються матеріалами справи.
Доводи касаційної скарги про те, що ПАТ «УкрСиббанк» замість оскаржуваного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2015 року отримало ухвалу суду у іншій справі, спростовуються зворотнім повідомленням, що міститься в матеріалах справи, згідно з яким 09 серпня 2016 року банк отримав саме копію оскаржуваного рішення районного суду (а. с. 179).
Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватися з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (справа «Воловик проти України» від 06 грудня 2007 року, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ).
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Оскільки оскаржувана ухвала залишена без змін, а скарга - без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.
Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07 квітня 2017 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко
| В. М. Коротун
| В. І. Крат
| В. П. Курило