ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  904/4275/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г.,
суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.
за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:
позивач - Міністерство оборони України,
представник - не з'явився, повідомлений належним чином, 
відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",    
представник - Каракоця О.Р.
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Монітор", 

розглянувши касаційну скаргу Міністерства оборони України
на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.11.2017
у складі колегії суддів: Вечірко І.О. (головуючий), Антоніка С.Г., Манчік О.О.
та на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017
у складі колегії суддів: Юзіков С.Г. (головуючий), Назаренко Н.Г., Рудовська І.А.
у справі за позовом Міністерства оборони України
до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"
про стягнення суми банківської гарантії у розмірі 9 622, 50 грн,

ВСТАНОВИВ
Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції
1.          09.11.2015 Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ "КБ "Приватбанк") надав гарантію виконання №G1115/1953 на забезпечення належного виконання   Товариством з обмеженою відповідальністю "Монітор" (далі - ТОВ "Монітор"), як принципалом, зобов'язань перед Міністерством оброни України як бенефіціаром на суму 9 622, 50 грн. 
2.          Умовами Гарантії виконання передбачено, що:
- ПАТ КБ Приватбанк (надалі - банк) проінформовано про те, що ТОВ "Монітор" ( постачальник) та Міністерство оборони України (замовник) мають намір підписати Договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (надалі - Договір) на постачання капелюхів та головних уборів (лот 4 шапка тип Б, з овчини облагородженої чорного кольору, верх: тканина суконна для шапок чорного кольору) відповідно специфікації (надалі - товар), яка є невід'ємною частиною договору; належне виконання постачальником своїх зобов'язань забезпечується банківською гарантією; 
- Банк безумовно зобов'язується виплатити замовнику будь-яку суму, що не перевищує гарантовану суму, протягом 30 банківських днів після отримання від замовника: - письмової вимоги, з посиланням на цю гарантію та на невиконання постачальником зобов'язань за договором, та підписами уповноважених осіб, при умові, що у вимозі буде вказано, що сума, яку замовник вимагає сплатити, повинна бути виплачена постачальником у зв'язку із настанням вищеназваних випадків;
3.          Всі вимоги за цією гарантією мають бути надані разом із копією гарантії та копією підписаного договору до або на дату закінчення її дії до зареєстрованого офісу банку (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) не пізніше 02.02.2016 включно або в цей же строк отримані банком поштовим зв'язком, кур'єром або іншими способом, який дозволяє зафіксувати факт отримання банком вище вказаних письмових вимог; у протилежному випадку банк, звільняється від будь-яких зобов'язань за цією гарантією; зобов'язання за цією гарантією закінчуються також у разі закінчення терміну дії гарантії.
4.          13.11.2015 на виконання рішення комітету з конкурсних торгів Міністерством оборони України (далі   Замовник, Позивач) та ТОВ "Монітор" (Постачальник, Третя особа) укладено Договір №286/3/15/564 на постачання речового майна (далі   Товар), за п.1.1. якого, Постачальник зобов'язався у 2015 поставити Замовнику капелюхи та наголовні убори (Лот 4. Шапка тип Б, з овчини облагородженої чорного кольору, верх: шкіра чорного кольору), а Замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі. Як назначено у специфікації до Договору, строк (термін) постачання до 30.11.2015 включно.
5.          Відповідно до пункту 11.1. Договору, Постачальник забезпечив виконання своїх зобов'язань за Договором у розмірі 5% від суми Договору (Банківська гарантія від 09.11.2015 №G1115/1953 видана ПАТ "КБ "Приватбанк" на суму 9 622,50 грн.
6.          Всупереч умов Договору, ТОВ "Монітор" поставило товар 01.12.2015, тобто з порушенням терміну на 1 день.
7.          21.12.2015 (як стверджує позивач) на адресу ПАТ "КБ "Приватбанк" направлено вимогу №286/8/1510 про сплату гарантії. Судами встановлено, що до позовної заяви додана вимога від 22.12.2015 за № 286/8/15102. Доказів надсилання вказаної вимоги відповідачу позивачем не надано, отже, не можливо встановити дату фактичного отримання відповідачем вказаного листа. В якості додатку до вимоги № 286/8/15102    від 22.12.2015 позивачем були долучені наступні документи: копія Гарантії виконання від 09.11.2015 №G1115/1953 на суму 9 622,50 грн на 1 арк. та копія Гарантії виконання від 09.11.2015 №G1115/1954 на суму 6 363 грн на 1 арк. 

Обґрунтування позовних вимог
8.          06.04.2017 Міністерство оборони України звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до ПАТ "КБ "Приватбанк" про стягнення з відповідача 9 622,50 грн суми банківської гарантії. Позов мотивовано тим, що відповідачеві направлено вимогу про сплату гарантії, підписану уповноваженою особою з посиланням на неналежне виконання третьою стороною умов договору і до моменту звернення до суду відповідь   на вказану вимогу на адресу позивача не надходила та є такою, що не задоволена.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
9.          31.08.2017 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області в позові відмовлено. 
10.          Рішення та постанова мотивовані тим, що в порушення умов Гарантії виконання до вимоги, надісланої на адресу відповідача, позивачем не було додано зазначеної у Гарантії виконання   копії підписаного договору про поставку, вимога була підписана особою без надання доказів на підтвердження належних повноважень такої особи на підписання вимоги, а отже зазначена  вимога не відповідає умовам Гарантії виконання від 09.11.2015   №G1115/1953, що є підставою для відмови в задоволенні такої вимоги згідно зі статтею 565 Цивільного кодексу України, що і було здійснено відповідачем.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
11.          29.11.2017 постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 залишено без змін з підстав його законності та обґрунтованості. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву
12.          27.12.2018 Міністерство оборони України подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати прийняті у справі рішення та постанову та прийняти нове рішення про задоволення позову.
13.          04.05.2018 до Верховного Суду від ПАТ "КБ "Приватбанк" надійшов відзив, в якому банк посилається на безпідставність та необґрунтованість касаційної скарги просить залишити судові рішення без змін .

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
14.          Звертаючись з касаційною скаргою Міністерство оборони України стверджує про порушення судами першої та апеляційної інстанцій положень статті 564, частини другої статті 565 Цивільного  кодексу України. 

Б. Доводи відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу
15.          ПАТ "КБ "Приватбанк" у відзиві на касаційну скаргу стверджує про необґрунтованість касаційної скарги та крім того зазначає, що право бенефіціара й обов'язок гаранта після закінчення строку дії гарантії припиняються, а отже жодний дій щодо реалізації цього права, в тому числі в судовому порядку, бенефіціар вчиняти не може.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
16.          Господарський процесуальний кодекс України (у редакції до 15.12.2017)
16.1.          Стаття 33. Обов'язок доказування і подання доказів 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
16.2.          Стаття 34. Належність і допустимість доказів 
Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. 
Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
16.3.          Стаття 43. Оцінка доказів 
Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
17.          Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)
Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції
1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
18.          Цивільний кодекс України 
18.1.          1. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. 
2. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 
1) договори та інші правочини; 
18.2.          Стаття 526. Загальні умови виконання зобов'язання
1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
18.3.          Стаття 560. Поняття гарантії
1. За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. 
Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. 
18.4.          Стаття 561. Строк дії гарантії
1. Гарантія діє протягом строку, на який вона видана. 
2. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. 
18.5.          Стаття 562. Незалежність гарантії від основного зобов'язання
1. Зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного  міститься посилання на основне зобов'язання. 
18.6.          Стаття 563. Правові наслідки порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією
1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. 
2. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. 
3. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією. 
4. Кредитор може пред'явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. 
18.7.          Стаття 565. Право гаранта на відмову в задоволенні вимоги кредитора
1. Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. 
2. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.
18.8.          Стаття 568. Припинення гарантії
1. Зобов'язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: 
2) закінчення строку дії гарантії;
19.          Господарський кодекс України
19.1.          Стаття 200. Банківська гарантія забезпечення виконання господарських зобов'язань 
1. Гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. 
2. Зобов'язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.
20.          Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затверджене Постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 № 639
20.1.          3. Терміни в цьому Положенні вживаються в такому значенні: гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов'язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов'язань у повному обсязі або їх частину в разі пред'явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов'язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов'язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов'язання безпосередньо міститься в тексті гарантії; лава 
20.2.          2. Порядок прийняття банком-резидентом (авізуючим банком) від бенефіціара вимоги щодо сплати коштів, забезпечених гарантією 
1. У разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено). Вимога та інші обумовлені в гарантії документи мають бути подані до банку-резидента для подальшого передавання цієї вимоги до банку-гаранта або іншого банку, від якого надійшла гарантія, протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи
і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
А.     Щодо суті касаційної скарги
21.  Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
22.  Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові, з огляду на наступне. 
23.  Судами встановлено, що направляючи ПАТ "КБ "Приватбанк" вимогу від 22.12.2015 про перерахування коштів за банківською гарантією, Міністерство оборони України не додало до  вимоги доказів наявності повноважень у Тимчасово виконуючого обов'язки директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України полковника ОСОБА_9 підписувати такі вимоги та представляти Міністерство оборони України, а також не додано, зазначеної у Гарантії, копії договору про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби.  
24.  Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильних висновків про те, що позивачем не було надано гаранту документів, надання яких передбачено гарантією, що, в свою чергу свідчить про правомірність відмови в задоволенні його вимог про сплату коштів за гарантією, оскільки таке право гаранта визначене статтею 565 Цивільного кодексу України та умовами гарантії. 
25.  Доводи скаржника про те, що ним не було отримано лист ПАТ "КБ "Приватбанк" від 20.01.2016 № Е.35.0.0.0/4-77818, що свідчить про неповідомлення Міністерства оборони України про відмову в задоволенні вимоги від 21.12.2015, не приймаються до уваги колегією суддів, з огляду на те, що вони зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції відповідно до вимог статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
26. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б.      Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
27.  Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
28.   Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, касаційна скарга Міністерства оборони України  підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 - залишенню без змін.

       Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308,  статтею 309, 316 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1.             Касаційну скаргу Міністерства оборони України  залишити без задоволення.
2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.11.2017 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 у справі № 904/4275/17 залишити без змін. 
3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В. Пєсков
Судді                                                                                                    Л. Катеринчук 
                                                                                                    В. Погребняк