Постанова
Іменем України 
10 липня 2018 року
м. Київ
справа № 202|5147|17
провадження № 51-3116км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 , 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2017 року в кримінальному провадженні № 12017040660001330 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону Ростовської області, Росії, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України. 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року відмовлено у затвердженні угоди про примирення від 28 липня 2017 року, укладеної потерпілою ОСОБА_7 і підозрюваним ОСОБА_6 , та повернуто кримінальне провадження № 12017040660001330 від 02 липня 2017 року прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2017 року було відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у зв`язку з тим, що вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2017 року та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.
Вимоги поданої касаційної скарги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, не врахувавши вимоги п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, якою передбаченого право апеляційного оскарження інших ухвал, передбачених Кодексом. Окрім того вказує, що відмову у відкриті апеляційного провадження вирішено не судом апеляційної інстанції, а суддею одноособово, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Позиції інших учасників судового провадження 
Прокурор ОСОБА_5 підтримав подану касаційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати ухвалу апеляційного суду. 
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Частиною 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Статтею 392 КПКУкраїни  передбачено вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а саме: вироки, крім випадків передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом; а також ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Із системного аналізу положень кримінального процесуального закону вбачається, що до інших ухвал, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку відносяться, зокрема такі ухвали: про закриття кримінального провадження; про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності; про роз`яснення судового рішення або відмову в його роз`ясненні; про скасування вироку, яким була затверджена угода, або про відмову у скасуванні такого вироку; про продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмову в цьому; про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку; стосовно виконання вироку суду іноземної держави; за результатами розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідності із законодавством України.
Разом з тим, статтями 314 та 474 КПК України не передбачена можливість апеляційного оскарження судового рішення, винесеного в результаті відмови в затвердженні угоди про примирення.
Ухвала Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, якою відмовлено у затвердженні угоди про примирення, та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою відмовлено у відкритті провадження, не перешкоджають подальшому розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .
Таким чином, з огляду на те, що прокурор оскаржив ухвалу місцевого суду про відмову у затвердженні угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, яка не може бути оскаржена в суді апеляційної інстанції, суддя-доповідач суду апеляційної інстанції обґрунтовано і в порядку, визначеному ч. 4 ст. 399 КПКУкраїни, відмовив прокурору у відкритті апеляційного провадження, належним чином мотивувавши свій висновок із цього приводу. 
Твердження прокурора про порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме, що відмову у відкриті апеляційного провадження вирішено не судом апеляційної інстанції, а суддею одноособово є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.
Ухвала судді апеляційного суду відповідає вимогам ст. 370 КПКУкраїни, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Тому, доводи касаційної скарги прокурора про порушення вимог кримінального процесуального закону при прийнятті суддею апеляційного суду рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження колегія суддів касаційної інстанції вважає безпідставними.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України, та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував прокурор у своїй касаційній скарзі, Судом не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги прокурора.
Керуючись статтями 376, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд
ухвалив: 
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6  залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який приймав участь в розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції,- без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                         ОСОБА_3                            ОСОБА_2