ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

31 липня 2018 року 
справа №816/1113/14
адміністративне провадження №К/9901/4408/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.  А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року у складі судді Чеснокової  А.О. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року у складі колегії суддів Жигилія С.  П., Дюкарєвої С.  В., Перцової Т.  С. у справі №  816/1113/14 за позовом Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради до Державної податкової інспекції у м.  Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування податкових повідомлень-рішень, 

У С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.  Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 16 жовтня 2013 року №  0001012310, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 483  401 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 118  097 грн., №  0001002310, яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності у розмірі 317 грн. та №  0011071702, яким збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 13  371 грн. 57 коп. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3000 грн. 81 коп., з мотивів протиправності їх прийняття.
.
14 травня 2014 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, внаслідок доведення податковим органом складу податкових правопорушень, покладених в основу їх прийняття та ненаданням позивачем належних і допустимих первинних документів податкового обліку на підтвердження спірних господарських операцій.

23 липня 2014 року позивачем подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі Підприємство, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме положень підпункту 78.  1.11 пункту 78.1 статті 78, пункту 4 статті 82, пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, статей 71, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтовує безпідставність проведення перевірки, доводить неповне встановлення обставин справи судами попередніх інстанцій у цій частині та просить оспорювані судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

25 липня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу позивача залишено без руху та надано скаржнику строк до 22 серпня 2014 року для усунення недоліків касаційної скарги (суддя Сірош М.  В.).

14 серпня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за наслідками усунення позивачем недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк та витребувано з Полтавського окружного адміністративного суду справу №  816/1113/14.

03 вересня 2014 року податковим органом до Вищого адміністративного суду України надано заперечення на касаційну скаргу, в яких він спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

16 липня 2015 року на адресу Вищого адміністративного суду України надійшло клопотання відповідача про прискорення розгляду справи.

08 вересня 2015 року справа №  816/1113/14 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

13 грудня 2016 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи (суддя-доповідач Веденяпін О.  А.).

15 січня 2018 року справу №  816/1113/14 передано до Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у вересні 2013 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Підприємства з питань дотримання, серед іншого, податкового законодавства за період з 25 вересня 1998 року по 01 квітня 2013 року, за результатами якої складено акт від 05 вересня 2013 року №  820/16-01-22-9-11/30191518 (далі - акт перевірки).

16 жовтня 2013 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України податковим органом прийнято спірні у цій справі податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням №  0001012310 за порушення пунктів 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 483  401 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 118  097 грн. на підставі пункту 123.1 статті 123, пункту 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням №  0001002310 за порушення підпункту 135.5.15 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України збільшено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності у розмірі 317 грн.

Податковим повідомленням-рішенням №  0011071702 за порушення підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати у розмірі 13  371 грн. 57 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3000 грн. 81 коп. на підставі пункту 123.1 статті 123, пункту 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що склад податкових правопорушень, покладених в основу прийняття податкових повідомлень-рішень доводиться на підставі аналізу таких операцій:
- заниження доходу за 4 квартал 2011 року на суму 1379 грн. внаслідок невідображення у податковій звітності у складі інших доходів розміру компенсації за додаткову Чорнобильську відпустку (податкове повідомленням-рішенням №  0001002310);
-- виплата компенсації за використані паливно-мастильні матеріали на підставі договорів оренди автомобілів (податкове повідомлення-рішення №  0011071702 та частково податкове повідомлення-рішення №  0001012310).

Податкове правопорушення, покладене в основу прийняття податкового повідомлення-рішення №  0001012310, доводиться податковим органом на підставі висновку про заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з:
- використанням придбаних необоротних активів в операціях, звільнених від оподаткування, за липень 2011 року, серпень 2011 року, червень 2012 року, листопад 2012 року на загальну суму 36  165 грн.;
- використанням придбаних паливно-мастильних матеріалів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, в загальній сумі 14  953 грн.;
- списанням електроматеріалів на загальну суму 5  966 грн. 53 коп. (податок на додану вартість - 1  193 грн.) без підтвердження використання цих матеріалів у власній господарській діяльності;
- використанням придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Алг-техно» робіт по улаштуванню 60 дитячих майданчиків та 50 лавочок у травні-жовтні 2012 року в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, в загальній сумі 421  253 грн. (410  426 грн. та 10  827 грн.).

Завищення платником податків податкового кредиту за період з 16 лютого 2011 року по 31 березня 2013 року у загальній сумі 9  837 грн., як складова частина податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття податкового повідомлення-рішення №  0001012310, обґрунтовується податковим органом внаслідок:
- помилкового відображення у декларації за березень 2012 року суми у розмірі 167 грн., оскільки ця сума віднесена до складу податкового кредиту за лютий 2012 року;
- непідтвердження належними податковими накладними, виписаними Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» податкового кредиту у сумі 6667 грн. за червень 2011 року;
- непідтвердження належними і допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку податкового кредиту у розмірі 3003 грн., сформованого за операціями Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» щодо надання транспортних послуг.

Касаційна скарга податкового органу підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги не спростовують наявність правопорушень, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, а стосуються виключно обґрунтування протиправності проведення податкової перевірки, а саме безпідставного її проведення до закінчення кримінального провадження, в якому вона призначена, та не повідомлення позивача про перенесення перевірки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом в період з 18 квітня 2013 року по 30 серпня 2013 року (з урахуванням перенесень та продовжень термінів перевірки) проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 25 вересня 1998 року по 01 квітня 2013 року.

Перевірку проведено на підставі положень підпунктів 20.1.1, 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України на виконання постанови слідчого Слідчого відділу Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області Руденко С.  І.  в межах кримінального провадження №  12013180010000319 від 10 квітня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 364, частиною 1 статті 365, частиною 1 статті 197-1 Кримінального кодексу України, вчинених службовими особами позивача.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, серед іншого, постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону. 

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині неможливості проведення позапланової документальної перевірки на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо перегляду ставок деяких податків і зборів" від 20 листопада 2012 року № 5503-VІ, внесено зміни до пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України. З моменту внесення змін винесення податкового повідомлення-рішення у порядку, передбаченому цією нормою, здійснюється винятково за наслідками перевірок, проведених в межах кримінального провадження, предметом якого є податки та/або збори. 

Призначення та проведення позапланової перевірки в межах кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 364, частиною 1 статті 365, частиною 1 статті 197-1 Кримінального кодексу України, вчинених службовими особами позивача, виключає можливість застосування положень пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

Погоджуючись з таким висновком суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зауважує, що протиправність проведення перевірки, порушення порядку її проведення взагалі не охоплювалися предметом позовних вимог, а відтак правомірно не досліджувалися судами попередніх інстанцій.

Згідно з частиною другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року у справі № 816/1113/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 

Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова

                                                                                                             І.Я.Олендер