ПОСТАНОВА
Іменем України

11 липня 2018 року 
Київ
справа №363/4064/16-а
адміністративне провадження №К/9901/5401/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -                                                   Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                                                                                             Бевзенка В. М., 
                                                                                                                                                                Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року (суддя - Чірков Г.Є.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року (головуючий суддя - Василенко Я.М., судді - Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі 
за позовом ОСОБА_2
до Фонду комунального майна Вишгородського району, Вишгородської районної ради Київської області
про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, визнання протиправним та скасування рішень, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.           25 жовтня 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Фонду комунального майна Вишгородського району (далі - ФКМ), Вишгородської районної ради Київської області, в якому, з урахуванням уточнень, просив: 
1.1.          - визнати протиправними і скасувати пункти четвертий та шостий рішення Вишгородської районної ради Київської області від 21.07.2016р. №134-11- VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району»;
1.2.          - визнати протиправним і скасувати частини третю та четверту розпорядження Вишгородської районної ради Київської області від 12.09.2016р. №67-ОС «Про звільнення ОСОБА_3»;
1.3.          - визнати незаконним та скасувати наказ Фонду комунального майна Вишгородського району від 27.09.2016р. №22-К «Про звільнення ОСОБА_2»;
1.4.          - поновити ОСОБА_2 на посаді заступника голови Фонду комунального майна Вишгородського району у зв'язку з незаконним звільненням;
1.5.          - стягнути на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 16 000 грн. з Фонду комунального майна Вишгородського району та 22 400 грн. з Вишгородської районної ради Київської області;
1.6.          - визнати протиправним і скасувати пункти перший та другий розпорядження Вишгородської районної ради Київської області від 15.09.2016р. №55 «Про умови праці працівників Фонду комунального майна Вишгородського району».
2.          Обґрунтовуючи позов позивач посилався на те, що у зв'язку з затвердженням Вишгородською районною радою нового Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району, яким ліквідовано всі штатні посади ФКМ, змін в організації та виробництві праці підприємства не відбулося. Чинним законодавством України не передбачено розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку ліквідації відповідної посади. Призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається. Крім того, чинним законодавством України не надано повноважень голові районної ради одноособово призначати та звільняти керівників підприємств, установ та організацій спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст району. Голова Вишгородської районної ради Київської області перебрав на себе повноваження колегіального органу - Вишгородської районної ради Київської області. Позивача звільнив головний спеціаліст ФКМ Кальченко О.В., який є його підлеглим, в той час як призначає та звільняє з посади працівника ФКМ лише його голова. Установлення на підставі Додатку 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 тарифних розрядів посад працівників Фонду комунального майна Вишгородського району є неправомірним, оскільки цей Додаток - схема тарифних розрядів посад працівників структурних підрозділів бюджетних установ, закладів та організацій, а ФКМ є самостійною юридичною особою, а не структурним підрозділом бюджетної організації.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.          Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.
4.          Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції зазначив, що Вишгородська районна рада Київської області, як орган вищого рівня який безпосередньо здійснює управління, координацію та контроль за діяльністю ФКМ, який є бюджетною установою, наділений повноваженнями щодо визначення структури та умов оплати праці працівників ФКМ та затверджує відповідне рішення про розподілення коштів місцевого бюджету. Наведений у ст.32 КЗпП України перелік істотних умов праці, які можуть змінюватися у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, не є вичерпним, оскільки в ній зазначено, що може йтися і про інші умови. Зміна структури Фонду комунального майна Вишгородського району з ліквідуванням посад і введенням нових, з затвердженням положення про Фонд комунального майна Вишгородського району в новій редакції, за своєю суттю є зміною в організації виробництва і праці в розумінні вимог ст.40 КЗпП України та належить до виключної компетенції власника і органу управління ФКМ - Вишгородської районної ради. Реорганізація Фонду комунального майна Вишгородського району викликана необхідністю приведення установчих документів у відповідність до чинного законодавства України, оскільки створений Вишгородською районною радою у організаційно-правовій формі комунальної установи, не є органом місцевого самоврядування, а її працівники не можуть мати статус посадової особи місцевого самоврядування, як це зазначено в Положенні про Фонд комунального майна Вишгородського району, затвердженого рішенням Вишгородської районної ради Київської області від 02.07.2009 року № 329-25-У. 21.07.2016року №134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району в новій редакції». Ліквідація штатних посад є зміною в організації виробництва і праці. Рішення Вишгородської районної ради від 21.07.2016 року № 134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» Вишгородською районною радою приймалося на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вишгородська районна рада є вищестоящим органом управління ФКМ, призначення керівника якого здійснюється за рішенням районної ради, а покладання обов'язків голови ФКМ на працівника допускається і при вакантній даній посаді. Розпорядженням голови Вишгородської районної ради Кириченка Р.М. від 12.09.2016 року № 67-ОС «Про звільнення ОСОБА_3» покладено виконання обов'язків керівника Фонду комунального майна Вишгородського району на іншого працівника, а не призначено нового керівника ФКМ, що є дискреційними повноваженнями голови Вишгородської районної ради. За відсутності директора ФКМ (хвороби, відпуски, тощо), його обов'язки виконує інший працівник, який призначається розпорядженням голови Вишгородської районної ради. Розпорядження голови Вишгородської районної ради Кириченка Р.М. від 12.09.2016 року № 67-ОС «Про звільнення ОСОБА_3» приймалося з дотриманням вказаних нормативно-правових актів, є законним, обґрунтованим та видано в межах компетенції відповідача. У зв'язку з відмовою 26 вересня 2016 року позивача від запропонованої посади в новому штатному розписі ФКМ, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, відповідачем правомірно видано наказ від 27.09.2016 року № 22-к «Про звільнення ОСОБА_2». Отже передбачений ст.40 та ст.43-2 КЗпП України порядок вивільнення працівників й подальше звільнення позивача в повній мірі відповідачем дотриманий й прав позивача не порушено. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
6.          Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року - залишено без змін.                                                              
7.          Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновками суду першої інстанції та дійшов висновку про законність та обґрунтованість постанови Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
8.           13 грудня 2017 року ОСОБА_2 (далі - скаржник) звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року.
9.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
10.          В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив наступне:
10.1.          Вишгородською районною радою Київської області була здійснена незаконна ліквідація посад, а не реорганізація Фонду комунального майна Вишгородського району. Вказує на те, що реорганізація мала б наслідком припинення юридичної особи, чого не відбувалося.
10.2.          Оскільки Фонд комунального майна Вишгородського району виконує функції органу місцевого самоврядування щодо управління майном, яке перебуває у спільній комунальній власності, то у Фонді комунального майна Вишгородського району можуть бути і посади, які відносяться до посадових осіб місцевого самоврядування. Вважає, що він був посадовою особою місцевого самоврядування.
10.3.          Вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи абзацу восьмого п.10 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого Наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012р. № 678, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.06.2012р. за №935/21247, щодо повноважень начальника представництва на призначення на посади.
10.4.          Зазначає, що суди попередніх інстанції безпідставно посилалися на Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району, яке затверджене рішенням Вишгородської районної ради від 21.07.2016 року №134-11-VII, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин (30.09.2016р.) воно не набрало чинності.
10.5.          Призначення керівників комунальних підприємств, установ та організацій спільної комунальної власності - це виключна компетенція районної ради. А до компетенції голови Вишгородської районної ради Київської області не належать питання призначення, звільнення або покладення виконання обов'язків керівників підприємств, установ та організацій спільної комунальної власності. Також не передбачено делегування цих повноважень Вишгородською районною радою.
10.6.          З посиланням на п.2.1 Порядку призначення на посаду та звільнення із займаної посади керівників підприємств, закладів, установ та організацій спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, затвердженого рішенням Вишгородської районної ради від 27.04.2012 року № 223-17-VI, зазначає, що керівники суб'єктів господарювання спільної комунальної власності призначаються і звільняються з посади Вишгородською районною радою на її пленарних засіданнях.
10.7.          Вважає, що за відсутності голови Фонду комунального майна Вишгородського району позивач мав керувати Фондом відповідно до п.5.4 Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району, затвердженого рішенням районної ради від 02.07.2009 року № 329-25-V.
10.8.          Посилається на те, що з 12.09.2016р. по 30.09.2016р. Кальченко О.В., яка суміщала посаду головного спеціаліста Фонду комунального майна Вишгородського району та посаду виконуючого обов'язки голови Фонду комунального майна Вишгородського району, порушила вимоги п.1 ч.1 ст.25 Закону України «Про запобігання корупції».
10.9.          Крім того, вважає, що виконуючий обов'язки голови ФКМ не має право призначати та звільняти з посад працівників Фонду, оскільки такі повноваження належать лише голові Фонду.
10.10.          На думку скаржника, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п.2 роз'яснень Державного комітету ради міністрів СРСР по питанням праці та заробітної плати від 29.12.1965р. № 30/39.
10.11.          Вказує, що при прийнятті рішення Вишгородської районної ради від 21.07.2016р. №134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» було порушено вимоги ч.10 ст.46 та ч.11 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», внаслідок чого порушено право позивача на службу в органах місцевого самоврядування.
10.12.          Позивач відмовився від запропонованої посади «спеціаліст», оскільки наказ Фонду комунального майна Вишгородського району від 23.09.2016р. № 18-к «Про деякі питання трудових відносин» прийнято не уповноваженою особою, у Кваліфікаційному довіднику посад України відсутня посада «спеціаліст» без зазначення з яких питань.
10.13.          Зазначає, що розпорядженням в.о. голови Вишгородської районної ради Потапенка А.І. від 15.09.2016 № 55 «Про умови оплати праці працівників Фонду комунального майна Вишгородського району» порушені права позивача, оскільки суттєво зменшено посадові оклади з 01.10.2016р. Вважає, що встановлення на підставі Додатку 3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002р. №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» є неправомірним, оскільки цей додаток  - це схема тарифних розрядів посад працівників структурних підрозділів бюджетних установ, закладів та організацій, а Фонд комунального майна Вишгородського району не є структурним підрозділом бюджетної організації. Крім того, вказує на відсутність в цьому Додатку посад: «директор Фонду», «головний юрисконсульт», «головний бухгалтер» та «спеціаліст». Вважає, що визначення структури та умов оплати праці працівників Фонду комунального майна Вишгородського району належить до компетенції Вишгородської районної ради.
10.14.          Оскільки заява про поновлення на роботі розглядається більше року не з вини позивача, він має право на середній заробіток за весь час вимушено прогулу.
10.15.          Позивач посилається на те, що внаслідок незаконного звільнення йому завдано значної моральної шкоди.
11.          Касаційна скарга не містить клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за його участі.
12.          У лютому 2018 року Фонд комунального майна Вишгородського району надав відзив на касаційну скаргу, яким просить залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення. Зазначає, що ФКМ є комунальною установою, а не органом місцевого самоврядування. Реорганізація була проведена через необхідність зміни організаційної структури установи. Вважає, що у ФКМ відсутні посади, які відносяться до посад посадових осіб місцевого самоврядування. Посилаючись на те, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, вважає, що Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району, яке затверджене рішенням Вишгородської районної ради від 21.07.2016 року №134-11-VII було чинним на момент закінчення спірних правовідносин. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були внесені відомості про наявність у Кальченко О.В. права вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, а також були подані зразки першого підпису до Управління державної казначейської служби України у Вишгородському районі Київської області. Вважає, що ФКМ були додержано всі вимоги трудового законодавства щодо дотримання прав працівника при його вивільненні. Посилається на те, що вищим органом управління для ФКМ є Вишгородська районна рада Київської області. Вважає, що законодавством не передбачено прямої заборони на тимчасове призначення працівника виконуючим обов'язки.
13.          Відзив на касаційну скаргу не містить клопотання Фонду комунального майна Вишгородського району про розгляд справи за участі його представника.
14.          Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
15.          Відповідно до Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району, останнє є органом уповноваженим Вишгородською районною радою Київської області управляти майном, яке перебуває у спільній комунальній власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, та органом приватизації. Фонд створений рішенням  Вишгородської районної ради Київської області від 2 червня 1999 року № 71-07-ХХIII «Про Фонд комунального майна Вишгородського району» Фонд у своїй діяльності підпорядкований і підзвітний Вишгородській районній раді (пункти 1.1, 1.2, 1.3 Положення).
16.          Рішенням Вишгородської районної ради від 21.07.2016р. №134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» затверджена нова структура Фонду комунального майна Вишгородського району в кількості 7 штатних посад, яка вводиться в дію з 01 жовтня 2016 року.
17.          Згідно з пунктами 4, 5, 6, 8 вказаного рішення ліквідовано з 01 жовтня 2016 року штатні посади Фонду комунального майна Вишгородського району: 4.1. голова Фонду; 4.2. заступник голови Фонду; 4.3. головний спеціаліст - головний бухгалтер; 4.4. головний спеціаліст; 4.5. головний спеціаліст; 4.6. головний спеціаліст; 4.7. головний спеціаліст; 4.8. комендант; 4.9. водій. Затверджено в новій редакції Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району. Голові Вишгородської районної ради доручено в установленому законом порядку не пізніше ніж за два місяці попередити голову Фонду комунального майна Вишгородського району ОСОБА_3 про зміни в організації та виробництві праці. Голові Фонду комунального майна Вишгородського району ОСОБА_3 доручено в установленому законом порядку, не пізніше ніж за два місяці, попередити працівників про зміни в організації та виробництві праці. Визнано такими, що втратили чинність рішення районної ради від 02 липня 2009 року №329-25-V «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» та від 27 квітня 2012 року №221-17-VІ «Про затвердження структури Фонду комунального майна Вишгородського району, його граничної чисельності та фонду оплати праці».
18.          Розпорядженням Вишгородської районної ради від 22 липня 2016 року №52-ОС«Про наступне вивільнення працівників Фонду комунального майна Вишгородського району» голову ФКМ ОСОБА_3 повідомлено про вивільнення із займаної посади з 01 жовтня 2016 року.
19.          Голові ФКМ ОСОБА_3 доручено попередити про вивільнення працівників Фонду комунального майна Вишгородського району, запропонувати цим працівникам Фонду комунального майна Вишгородського району посади у новій структурі, здійснити переведення працівників на запропоновані посади (у разі наявності від них такої згоди) та у разі відмови працівників ФКМ від запропонованих посад звільнити їх відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці в установлені законодавством терміни.
20.           22 липня 2016 року голову ФКМ ОСОБА_3 повідомлено про вивільнення із займаної посади у зв'язку з реорганізацією та затвердженням нової структури ФКМ та на виконання рішення Вишгородської районної ради від 21.07.2016 року № 134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» запропоновано посаду у новому статному розписі - директора Фонду комунального майна Вишгородського району.
21.          Відповідно до Додатку 2 до розпорядження голови районної ради від 22 липня 2016 року №52-ОС, ОСОБА_3 на посаду директора ФКМ не погодилася.
22.          ОСОБА_3 звернулася до голови Вишгородської районної ради з заявою про скорочення терміну попередження та звільнення її з займаної посади відповідно до п.1 ч.40 КЗпП України з 01 вересня 2016 року.
23.          На підставі вказаної заяви ОСОБА_3 прийнято рішення Вишгородської районної ради від 08.09.2016 року № 148-13-VII «Про звільнення голови Фонду комунального майна Вишгородського району».
24.          Пунктом 2 зазначеного рішення, Вишгородська районна рада вирішила доручити голові Вишгородської районної ради Кириченку Р.М. у встановленому порядку припинити трудові відносини з ОСОБА_3 після виходу її з лікарняного.
25.          Розпорядженням голови Вишгородської районної ради Кириченка Р.М. від 12.09.2016 року № 67-ОС «Про звільнення ОСОБА_3» голову ФКМ ОСОБА_3 звільнено із займаної посади 12 вересня 2016 року у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. На час відсутності голови ФКМ виконання обов'язків голови Фонду комунального майна Вишгородського району покладено на головного спеціаліста ФКМ Кальченко О.В., а ОСОБА_3 зобов'язано передати виконуючому обов'язки голови Фонду по акту приймання-передачі установчі документи, печатку та інше.
26.          На підставі рішення Вишгородської районної ради від 21.07.2016 року № 134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» та розпорядження голови Вишгородської районної ради Кириченка Р.М. від 22.07.2016 року №52-ОС «Про наступне вивільнення працівників Фонду комунального майна Вишгородського району» видано наказ ФКМ від 25 липня 2016 року №14-к «Про виконання рішення Вишгородської районної ради від 21.07.2016 року №134-11-VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району»», яким повідомлено про ліквідацію штатних посад ФКМ, введення нової структури ФКМ та загальної чисельності працівників в кількості 7 штатних одиниць та попереджено працівників ФКМ про вивільнення під особистий підпис.
27.          Згідно додатку 1 до вказаного наказу позивача 25 липня 2016 року попереджено про наступне вивільнення у порядку п.1 ч.40 КЗпП України.
28.          Наказом ФКМ від 23.09.2016р. №18-к «Про деякі питання трудових відносин», позивачу запропоновано посаду спеціаліста відповідно до нової структури Фонду комунального майна Вишгородського району.
29.          Згідно додатку до вказаного наказу, ОСОБА_2 на посаду спеціаліста Фонду комунального майна Вишгородського району не погодився.
30.          У зв'язку з відмовою позивача від запропонованої посади, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці, в.о. голови Фонду комунального майна Вишгородського району Кальченко О.В. видано наказ від 27.09.2016 року №22-к про звільнення ОСОБА_2 з 30 вересня 2016 року з посади заступника голови Фонду комунального майна Вишгородського району.
31.          Розпорядженням в.о. голови Вишгородської районної ради Потапенка А.І. від 15.09.2016 року № 55 «Про умови оплати праці працівників Фонду комунального майна Вишгородського району» установлені тарифні розряди посад працівників Фонду комунального майна Вишгородського району з 01 жовтня 2016 року за схемами тарифних розрядів, затверджених додатком 3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
32.          Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
33.          Пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви N 29458/04 та N 29465/04): Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".
34.          Підпункт 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо заяв про злочини): отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
35.          Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України: до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
36.          Пункт 2 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
37.          Пункт 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України:  публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
38.          Частини 3-5 статті 140 Конституції України: місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.
39.          Стаття 1 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування»: посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
40.          Частина 2 статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування»: місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
41.          Стаття 5 Закону України «Про місцеве самоврядування»: система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. У містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.
42.          Стаття 17 Закону України «Про місцеве самоврядування»: відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
43.          Стаття 1 Закону України від 07 червня 2001 року №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування»: служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
44.          Частина 1 статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»: посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
45.          Стаття 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»: посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
46.          Пункт 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
47.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
48.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
49.          Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
50.          В розумінні статті 140 Конституції України та наведених приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Фонд комунального майна Вишгородського району, який має статус комунальної організації (установи, закладу), не є органом місцевого самоврядування, а ОСОБА_2 не обіймав посаду в органах місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
51.          Також судами попередніх інстанцій не було встановлено факту складання ОСОБА_2 присяги посадової особи місцевого самоврядування.
52.          Таким чином, робота ОСОБА_2 на посаді заступника голови Фонду комунального майна Вишгородського району не має відношення до публічної служби.
53.          Позовні вимоги позивача в частині оскарження розпорядженням в.о. голови Вишгородської районної ради Потапенка А.І. від 15.09.2016 № 55 «Про умови оплати праці працівників Фонду комунального майна Вишгородського району» мотивовані порушенням прав позивача внаслідок зменшення посадового окладу, тобто з підстав незгоди позивача зі зміною умов оплати праці.
54.          Позивач оскаржує рішення Вишгородської районної ради Київської області від 21.07.2016р. №134-11- VII «Про затвердження Положення про Фонд комунального майна Вишгородського району» в частині проведення заходів зі скорочення посад та вивільнення працівників з підстав порушення його права на працю.
55.          Також позовні вимоги в частині оскарження розпорядження Вишгородської районної ради Київської області від 12.09.2016р. №67-ОС «Про звільнення ОСОБА_3» мають відношення до трудових правовідносин між роботодавцем та головним спеціалістом Фонду комунального майна Вишгородського району Кальченко О.В., а також ОСОБА_2 з огляду на його посилання на неправомірність процедури його вивільнення та наявності у нього повноважень керувати Фондом комунального майна Вишгородського району за відсутності його голови.
56.          На підставі викладеного, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді дійшла висновку про те, що суди першої та апеляційної інстанцій, розглянувши та вирішивши справу по суті, не врахували юридичної природи спору, що виник між сторонами, та не звернули увагу на те, що цей спір стосується трудових відносин, а відтак не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
57.          Враховуючи викладене, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.
58.          Пункт 5 частини 1 статті 349 КАС України: суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
59.          Частина перша статті 354 КАС України: суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
60.          Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
61.          Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України: суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства .
62.          Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.
63.          Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу його право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
64.          Керуючись статтями 238, 239, 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
65.          Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
66.          Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2017 року  та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року скасувати, а провадження у справі закрити.
67.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                     В. М. Бевзенко 
                                                                                                    В.М. Шарапа