ПОСТАНОВА
Іменем України

26 червня 2018 року 
Київ
справа №825/3606/13-а
адміністративне провадження №К/9901/3475/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 (суддя - Житняк Л.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 (головуючий суддя - Твердохліб В.А., судді: Бужак Н.П., Костюк Л.О.) у справі № 825/3606/13-а за позовом фізичної особи-підприємця Краснопільського Олександра Володимировича до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:
Фізична особа-підприємець Краснопільський Олександр Володимирович (далі -                    ФОП Краснопільський О.В.) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - Чернігівська ОДПІ) від 07.06.2013 №00001621700.

Справа судами розглядалась неодноразово.
За наслідками останнього перегляду постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій, з урахуванням приписів частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України виходили  з того, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, не наведено належних доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Чернігівська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог Чернігівська ОДПІ посилається на те, що загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх дванадцяти календарних місяців, сукупно перевищує 300000,00 грн. (перевищення виникло в липні 2012 року), у зв'язку з чим ФОП Краснопільський О.В. відповідно до положень пункту 181.1 статті181 податкового кодексу України підлягав реєстрації платником ПДВ. В силу приписів пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України в разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто  оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу. 

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії НОМЕР_3 позивач здійснює такі види діяльності: надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; допоміжне обслуговування наземного транспорту; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; вантажний автомобільний транспорт.

Чернігівською ОДПІ проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ФОП Краснопільського О.В., про що складено акт від 27.05.2013  №78/17-124/30324184791.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зафіксовано порушення позивачем підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 та пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України у зв'язку з неподанням податкових декларацій з податку на додану вартість за період січень-квітень 2013 року.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.06.2013 №0001621700, згідно з яким позивачу нараховано штрафні санкції в розмірі 4080,00 грн.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді. 

Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000,00 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Пунктом 183.4 статті 183 Податкового кодексу України визначено що у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартітсь і у випадках та в порядку, передбачених статтею 183 розділу V Кодексу, не подала до податкового органу реєстраційної заяви, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування  (пункт 183.10 статті 183 Податкового кодексу України).

Таким чином, у разі якщо особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку на додану вартість, не подала до органу ДПС Заяву №1-ПДВ або подала її з порушенням строку, встановленого пунктом 183.2      статті 183 Податкового кодексу України, вона несе відповідальність за ненарахування або несплату податку на додану вартість на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Пунктом 120.1 статті 120 Кодексу встановлено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нарахувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. 

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Разом з тим, судами з'ясовано, що за результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП Краснопільського О.В. (акт від 13.05.2013 №100/17/3032418479), контролюючий орган дійшов висновку, що внаслідок перевищення обсягу продажу у 300000,00   грн., яке відбулося у липні 2012 року, ФОП Краснопільський  О.В. станом на 31.12.2012 платником податку на додану вартість не зареєструвався та податкові зобов'язання з податку на додану вартість не декларував.

За результатами цієї перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.05.2013 №0001301700, згідно з яким збільшено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 99194,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25479,00 грн. 

Санкції застосовані згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України  у розмірі 24799,00 грн. (25% від суми заниження податку - 99194,00 грн.) та відповідно до пункту 120.1 статті120 Кодексу у розмірі 680,00 грн. (по 170 грн. за кожне неподання платником декларації з податку на додану вартість).

За результатами розгляду скарги Головним управлінням Міндоходів у Чернігівській області прийнято рішення від 31.07.2013 №204/К/10-215, згідно з  яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.05.2013 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 680,00 грн. на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України; залишено без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення, в іншій частині, в сумі 123993,00 грн. (податок на додану вартість - 99194,00 грн. та санкції - 24799,00 грн.).

Наведені обставини свідчать про те, що притягнення ФОП Краснопільського О.В. за повторне неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за січень-квітень 2013 згідно оскаржуваного у даній адміністративній справі податкового повідомлення-рішення від 07.06.2013 №0001621700 є безпідставним.

Крім того, прийняте на підставі акту перевірки від 13.05.2013 №100/173032418479 та за результатами розгляду скарги позивача, податкове повідомлення-рішення від 06.08.2013 № 0003941700, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 123 993,00 грн., в т. ч. за основним платежем 99194,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 24 799,00 грн., також було предметом розгляду в адміністративному суді.

Так, постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.02.2014, залишеною без змін  ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2014, у справі №825/320/14 адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.06.2014 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Чернігівської ОДПІ на судові рішення у вищезазначеній справі  відмовлено.

У постанові від 12.02.2014 Чернігівській окружний адміністративний суд дійшов висновку про протиправність донарахування відповідачем грошового зобов'язання з податку на додану вартість, оскільки останнім не було враховано підпункту 195.1.3 пункту 195.3 статті 195 Податкового кодексу України, яким встановлено, що постачання послуг з міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом, підлягає оподаткуванню податком на додану вартість за нульовою ставкою. Крім того, суд також вказав що, позивач з 02.04.2013 є платником податку на додану вартість, що підтверджується копією свідоцтва платника податку на додану вартість № 200119371, а отже, позивач не був зобов'язаний подавати податкову декларацію з податку на додану вартість, оскільки до 02.04.2013 не був платником податку на додану вартість.

За наведених обставин, Верховний Суд погоджується з висновками попередніх судових інстанцій про відсутність підстав для нарахування відповідачем штрафних санкцій згідно спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
Касаційну скаргу Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду