Постанова
Іменем  України 
 
27 червня 2018 року
м. Київ
 
справа № 405/10631/14-ц
 
провадження № 61 - 11227св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,
 
учасники справи:
заявник  - ОСОБА_1,
заінтересована особа - державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградські області ЛітвіноваОксана Пименівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Літвінової ОксаниПименівни на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда в складі судді               Іванової Л. А. від 28 листопада 2016 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від в складі колегії суддів Дуковського О. Л., Письменного О. А., Єгорової С. М. від 26 грудня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області.
 
Просив визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського ВДВС Кіроворадського МУЮ Літвінової О. П. щодо наведення залишку боргу у розмірі 328 грн 38 коп. за виконавчим листом № 405/10631/14-ц, виданого 14 вересня 2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда та передачею виконавчого провадження до іншого органу ДВС, а також зобов'язати державного виконавця Подільського ВДВС Кіровоградського МУЮ Літвінову О. П. відкликати виконавчий лист № 405/10631/14-ц, виданий 14 вересня 2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, та внести анулювання запису про наявність боргу в розмірі 328 грн 38 коп., утриматись від проведення будь-яких заходів примусового виконання судового рішення № 405/10631/14-ц, яке вже виконано.
 
В обґрунтування скарги зазначав, що 06 вересня 2016 року державним виконавцем Фортечного ВДВС Зубік В.В. відкрито виконавче провадження (ВП № 52114968) з виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда № 405/10631/14-ц, виданого 14 вересня 2015 року. Постанову про відкриття виконавчого провадження відправлено                           09 вересня 2016 року та згідно даних поштового відправлення вручено                13 вересня 2016 року. Указував, що державним виконавцем Фортечного ВДВС Зубік В. В. повторно відкрито провадження з виконаного заявником 27 серпня 2016 року ВП № 48829973, відкритому 28 вересня 2015 року державним виконавцем Подільського ВДВС Літвіновою О. П., та 23 серпня 2016 року постановою державного виконавця Подільського ВДВС Літвіновою О. П. закінчено виконавче провадження, як виконаного зобов'язання зі сплати визначеного боргу. Також зазначив, що з постанови державного виконавця Фортечного ВДВС Зубік В. В. він дізнався про наявність боргу, оскільки оплату наведених судом сум ним було добровільно сплачено 28 липня 2016 року, про що свідчить заява з прикладенням квитанції.
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада                2016 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Подільського ВДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Літвінової О. П. щодо зазначення залишку боргу в розмірі 328 грн за виконавчим листом № 405/0106312/14-ц, 2/405/1925/14, виданим 14 вересня 2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованості в сум 2 385 грн основного боргу, 259 грн 12 коп - 3 % річних, 43,49 грн - інфляційні втрати, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 180 грн, а також судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп., та передачею зазначеного виконавчого листа № 405/10631/14-ц, 2/405/1925/14, видано8го  14 вересня 2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 серпня 2016 року, винесеної старшим державним виконавцем Подільського ВДВС ГТУЮ в Кіровоградській області Літвінової О. П. (ВП № 48829973), до Фортечного ВДВС м. Кіровоград ГТУЮ в Кіровоградській області для виконання.
 
Суд першої інстанції задовольняючи частково заяву про визнання дій державного виконавця неправомірними виходив із того, що дії державного виконавця Літвінової О. П. з визначенням залишку боргу за виконавчим листом № 405/10631/14-ц, виданого 14 вересня 2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда та передачею виконавчого провадження до іншого органу ВДВС, є неправомірними.
 
Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 26 грудня               2017 року апеляційну скаргу старшого державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області - залишено без задоволення. Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від                        28 листопада 2016 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що суд першої інстанції правильно встановив, що боржником у добровільному порядку сплачено боргу за виконавчим листом на користь стягувача шляхом перерахування коштів на депозитний рахунок Ленінського ВДВС.
 
У лютому 2018 року старший державний виконавець Подільського                   ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Літвінова О. П. подала касаційну скаргу до Верхового Суду, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада 2016 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 26 грудня                    2017 року в частині задоволення скарги.
 
В частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця судові рішення до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 проведено виконання рішення суду  поза межами наданого йому строку для добровільного виконання, тому вчинені дії державного виконавця з примусового виконання судового рішення є правомірними.
 
У травні 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на вищевказану касаційну скаргу, у якому заявник у якому останній вважає подану касаційну скаргу безпідставною і необґрунтованою, а оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Пунктом 1 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити  судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до частини першої статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
 
Судом встановлено, що предметом оскарження в скарзі ОСОБА_1 є неправомірність дій державного виконавця Літвінової О. П. з визначенням залишку боргу в розмірі 328 грн 38 коп. за виконавчим листом № 405/10631/14-ц, виданого 14 вересня 2015 року Ленінським районним судом  м. Кіровограда та передачею виконавчого провадження до іншого органу ВДВС.
 
Згідно зі статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове  виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого  збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
 
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної постанови) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий стягується з боржника також у разі виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
 
Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суди вважали, що дії державного виконавця зі стягнення виконавчого збору є неправомірними, оскільки боржник виконав рішення добровільно, сплативши 28 липня 2016 року борг, про що свідчить його заява та копія квитанції.
 
З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із тим, що до 06 жовтня                2015 року від боржника не надійшло документального підтвердження виконання рішення суду, державним виконавцем 06 жовтня 2015 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 311 грн 22 коп.
 
При цьому судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що навіть у такому випадку відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 січня 2015 року усправі №3-217гс14, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. 
 
Також судами встановлено, що державний виконавець жодних дій щодо примусового виконання рішення не проводив. Крім того, старшим державним виконавцем зупинялося виконавче провадження на час касаційного провадження, а саме, оскарження судового рішення щодо якого проводилося стягнення.
 
Задовольняючи скаргу, суди попередніх інстанцій виходили із того, що у зв'язку із добровільною сплатою скаржником - ОСОБА_1 заборгованості визначеної судовим рішенням, у державного виконавця відсутні законні підстави для стягнення виконавчого збору, у зв'язку із примусовим виконанням рішення суду. 
 
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
 
Частиною першою статті 410 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Літвінової Оксани Пименівни залишити без задоволення.
 
Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 листопада                  2016 року та постанову апеляційного суду Кіровоградської області від         26 грудня 2017 року в частині задоволення скарги залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко
| В. І. Журавель
| В. М. Коротун
| В. П. Курило