Постанова                                     
Іменем України
 
25 липня 2018 року
м. Київ
 
справа № 761/41709/17
 
провадження № 61-35431 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В.,                Хопти С.Ф.,
 
учасники справи:
заявник - компанія «Мостон Пропертіс Лімітед» (Moston Properties Limited),
боржник - публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу компанії «Мостон Пропертіс Лімітед» (Moston Properties Limited) на ухвалу Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Немировської О. В., Чобіток А. О., Ящук Т. І. від 31 травня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У листопаді 2017 року компанія «Мостон Пропертіс Лімітед» (Moston Properties Limited) (далі - Компанія) звернулася до суду із клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 22 вересня 2017 року про стягнення з публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - ПАТ «Укргазвидобування) суми основного боргу у розмірі 2 436 243,50 доларів США, 3 % річних з 1 жовтня 2015 року до повного виконання зобов'язання щодо оплати, арбітражних витрат у розмірі 97 415,02 фунтів стерлінгів.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Макаренко І. О. від 05 квітня 2018 року клопотання Компанії задоволено. Надано дозвіл на примусове виконання на території України остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду 
від 22 вересня 2017 року про стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» на користь Компанії основного боргу на суму 2 436 243,50 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05 квітня 2018 року становить 
63 975 754 грн 31 коп., 3% річних від суми основного боргу з 1 жовтня 
2015 року до повного виконання зобов'язання щодо оплати, частину арбітражних витрат стягувача у сумі 97 415,02 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом НБУ станом на 05 квітня 2018 року становить 3 585 846 грн 88 коп. Видано виконавчий лист на стягнення вказаних коштів. В іншій частині клопотання відмовлено.
 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13 червня 2018 року, зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Укргазвидобування» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 
2018 року до набрання законної сили рішенням у справі за позовом заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України до ПАТ «Укргазвидобування» та Компанії про визнання контракту недійсним, яка розглядається Господарським судом м. Києва.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в Господарському суді м. Києві розглядається спір з приводу визнання недійсним контракту, укладеного між Компанією та ПАТ «Укргазвидобування», з підстав того, що він порушує публічний порядок, та на підставі якого було ухвалено рішення іноземного суду, яке просить визнати та надати дозвіл на його примусове виконання на території України заявник, а тому розгляд справи, яка переглядається, є неможливим до розгляду судом господарської юрисдикції справи про визнання контракту недійсним, у зв'язку із чим провадження підлягає зупиненню на підставі пункту 6 частини першої 
статті 251 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі компанія «Мостон Пропертіс Лімітед» (MostonProperties Limited) просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції із направленням справи до цього ж суду для продовження її розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно застосував правила позовного провадження 
(стаття 251 ЦПК України), які не підлягають застосування до даної категорії справ, порушив правила Глави 3 Розділу IXЦПК України, що регулюють провадження у справах про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, порушив правила Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а також приписи Конвенції ООН про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 1958 року). Крім того, суд апеляційної інстанції зупинив провадження у цій справі всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. 
 
У липні 2018 року від ПАТ «Укргазвидобування» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому товариство посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність оскаржуваного заявником судового рішення.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, якою керувався суд апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
 
За структурою ЦПК України стаття 251, якою визначено обов'язок суду зупинити провадження у справі, міститься у Главі 8 Розділу ІІІ «Позовне провадження» і застосовується при розгляді справи судом у порядку позовного провадження.
 
Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це вид непозовного цивільного судочинства, що врегульоване спеціальним розділом ІХ ЦПК України, і у порядку якого розглядаються цивільні справи на предмет відповідності рішення міжнародного комерційного арбітражу встановленим міжнародними договорами України та законом правилам щодо формі і змісту та наявності встановлених підстав для відмови у визнанні й примусовому виконанні.
 
Проте, розділом ІХ ЦПК України не передбачено такої підстави зупинення провадження у справах про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення міжнародного комерційного арбітражу як неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського судочинства.
 
Порядок визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу регламентується міжнародними договорами, у даному випадку Нью-Йоркською Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, в якій Україна бере участь з 08 січня 1961 року, Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та Главою 3 Розділу ІХ ЦПК України.
 
Основоположним принципом Нью-Йоркської Конвенції визначено, що держава, що її підписала, зобов'язана визнавати іноземні арбітражні рішення обов'язковими та виконувати їх. Нью-Йоркська Конвенція, презюмуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.
 
Нью-Йоркська Конвенція та Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж» не передбачають можливості зупиняти визнання та/або виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з огляду на те, що іноземні арбітражні рішення є обов'язковими для держав-учасниць Конвенції. 
 
За змістом статті VI Нью-Йорської Конвенції, частини другої статті 
36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та частини сьомої статті 477 ЦПК України, суд може зупинити провадження у справі за заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо в провадженні компетентного суду є заява про скасування цього рішення, - до набрання законної сили ухвалою суду, якою вирішена така заява.
 
Тобто єдиною підставою для зупинення провадження у процесі розгляду такої категорії справ є наявність в провадженні компетентного суду заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. 
 
Однак, вирішуючи питання про зупинення провадження у даній справі, суд апеляційної інстанції доказів того, що в провадженні компетентного суду є заява про скасування рішення остаточного арбітражного рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 22 вересня 2017 року не навів, отже, законні підстави для зупинення провадження у цій справі відсутні.
 
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право заявника на розумні строки розгляду справи.
 
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
 
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.
 
Таким чином, доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права є обґрунтованими.
 
Відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. 
 
З урахуванням викладеного, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню за частиною третьою статті 406, пунктом 2 частини першої статті 409 та частиною шостою статті 411 ЦПК України із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу компанії «Мостон Пропертіс Лімітед» (Moston Properties Limited) задовольнити. 
 
Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 травня 2018 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
Б.І. Гулько
 
Є. В.Синельников
 
С.Ф. Хопта