ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

15 травня 2018 року 
справа №809/1459/17
адміністративне провадження №К/9901/34100/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2017 року у складі судді Тимощука О.П. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року у складі колегії суддів Святецького В. В., Пліша М. А., Шинкар Т.І. у справі № 809/1459/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі - платник податків, позивач у справі) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 вересня 2017 року за № 0050721307 та № 0050741307, якими позивачу, відповідно, збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку у розмірі 41 046 грн 87 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 10 261 грн 72 коп. та з податку на додану вартість у сумі 8 209 грн 39 коп. і застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2052 грн 35 коп., з мотивів безпідставності їх прийняття.

01 грудня 2017 року постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 27 вересня 2017 року № 0050721307 та № 0050741307.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень, внаслідок недоведеності податковим органом складу податкових правопорушень.

05 березня 2018 року відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду.

12 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги з моменту отримання цієї ухвали.

20 березня 2018 року відповідач усунув недоліки касаційної скарги.

27 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано з Івано-Франківського окружного адміністративного суду справу № 809/1459/17.

02 квітня 2018 року справа № 809/1459/17 надійшла на адресу Верховного Суду.

В касаційній скарзі податковий орган посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме положень частини 8 статті 264, пункту 2 статті 293 Митного кодексу України, підпункту 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, просить скасувати судові рішення.

01 лютого 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якому він, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 20 жовтня 2015 року ОСОБА_1 на підставі митної декларації №206020000/2015/400702 та первинних документів, передбачених чинним законодавством, здійснив митне оформлення вантажного автомобіля марки "Merсedes-Benz", модель "Vito 115", номер кузова НОМЕР_3, об'єм циліндра двигуна 2148 см. куб., за кодом УКТЗЕД 8704219900, митною вартістю 46 036 грн 07 коп., придбаного у Федеративній Республіці Німеччина.

Податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платника податків при митному оформленні товару за митною декларацією №206020000/2015/400702, за результатами якої складено акт перевірки від 15 вересня 2017 року № 1017/09-19-13-07-11/НОМЕР_5 (далі - акт перевірки).

27 вересня 2017 року податковим органом на підставі акту перевірки та згідно пункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № 0050721307 за порушення вимог підпункту 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з акцизного податку у розмірі 41 046 грн 87 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 10 261 грн 72 коп. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням № 0050741307 за порушення вимог абзацу "в" пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 8 209 грн.39 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2052 грн. 35 коп. на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що склад податкових правопорушень, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, доводиться податковим органом з посиланням на неправильне декларування позивачем строку експлуатації розмитненого автомобіля, який на момент митного оформлення сягав понад 5 років.

Підставою такого висновку стала інформація, отримана від митних органів Федеративної Республіки Німеччина, про ймовірне підроблення даних про дату першої реєстрації в транзитних реєстраційних документах транспортних засобів, серед яких, вказано автомобіль, розмитнений позивачем 20 жовтня 2015 року, яка відхилена судами попередніх інстанцій як неналежний доказ, такий, що не впливає на визначення строку попередньої експлуатації автомобілю. 

Склад правопорушення, передбаченого підпунктом 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, полягає у неправильному визначенні грошового зобов'язання з акцизного податку та податку на додану вартість при ввезенні на митну територію України моторних транспортних засобів для перевезення вантажів.

Тлумачення норм підпункту 215.3.5^2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України дозволяє здійснити висновок, що розмір акцизного податку, який нараховується при митному оформленні вантажних моторних транспортних засобів на митну територію України, визначається з урахуванням задекларованої митної вартості і коду товару згідно з УКТ ЗЕД, а також строку попередньої експлуатації, встановлених на підставі документів, поданих до митного оформлення.

Оцінюючи обставини справи суди, виходили з того, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суму акцизного податку, виходячи із строку попередньої експлуатації такого автомобіля, встановленого на підставі первинних реєстраційних документів. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов'язання під час здійснення митних процедур.

Сума податку на додану вартість з товарів, ввезених на митну територію України, визначається на підставі положень пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, з урахуванням розміру нарахованого і включеного до вартості товару акцизного податку. Відтак, збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість можливе за умови доведення податковим органом факту неправильного визначення акцизного податку.

Виходячи із змісту частини шостої статті 69 Митного кодексу України, донарахування сум податкових зобов'язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформацій під час митного оформлення.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями, серед іншого, є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відсутність або недоведеність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за таке правопорушення.

Верховний Суд погоджується в висновком судів попередніх інстанцій про недоведеність відповідачем наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень і відтак, безпідставне збільшення грошових зобов'язань з акцизного податку та податку на додану вартість.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга митного органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року у справі № 809/1459/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 

Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова
          
                                                                                                    І.Я.Олендер