ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/5092/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю.Я. - головуючого, суддів: Дроботової   Т.Б., Пількова   К.М.,
здійснивши розгляд у письмовому провадженні касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 (суддя Чинчин   О.В.) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 (Зубець Л.П. - головуючий, судді: Алданова   С.О., Зеленін   В.О.) у справі
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування",
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"
треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
1)   ОСОБА_3,
2)   Приватний підприємець Риков Валентин Володимирович,
про стягнення страхового відшкодування в розмірі 32   163,88   грн.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - ПрАТ   "СК   "АХА Страхування") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (далі - ПрАТ   "СК   "Перша") про стягнення страхового відшкодування в розмірі 32   163,88   грн.
Позовні вимоги мотивовані виплатою страхового відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" від 13.06.2016 №   87040а6коа за обставин настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та правом зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду в результаті ДТП, застрахованої ПрАТ   "СК   "Перша".
Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 у справі №   910/5092/17 (суддя Чинчин   О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 (Зубець Л.П. - головуючий, судді: Алданова   С.О., Зеленін   В.О.), провадження у справі припинено в частині позовних вимог про стягнення 26011,70   грн. страхового відшкодування у зв'язку з відсутністю предмета спору. Позов задоволено частково шляхом стягнення з ПрАТ   "СК   "Перша" на користь ПрАТ   "СК   "АХА Страхування" 6152,18   грн. страхового відшкодування.
Рішення та постанова мотивовані положеннями статей 14, 22, 512, 514, 993, 1187, 1188, 1191, 1192 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статті 228 Господарського кодексу України (далі - ГК), статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), статей 1, 4, 5-7, 9, 25, 27 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 №   85/96-ВР (далі - Закон №   85/96-ВР), статей 12, 22, 29, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №   1961-ІV (далі - Закон №   1961-ІV), статті 7 Закону України від 12.07.2001 №   2658-ІІІ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон №   2658-ІІІ), пунктів 1.6, 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 24.11.2003 №   142/5/2092 (далі - Методика №   142/5/2092), статей 4^3, 32-34, 35, 43, 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в редакції, чинній до 15.12.2017, враховуючи які суди дійшли висновку про наявність підстав для припинення провадження в частині стягнення 26   011,70   грн. страхового відшкодування за обставин добровільного погашення відповідачем цієї суми після порушення провадження у справі та для стягнення невиплаченого страхового відшкодування на суму 6   152,18   грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі ПрАТ   "СК   "Перша" просить рішення та постанову скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
В обґрунтування наведеної ним позиції скаржник посилається на порушення судами статті 29 Закону №   1961-ІV, пунктів 7.38, 7.39, 8.3 Методики №   142/5/2092, наголошуючи на тому, що судами: 1)   залишено поза увагою доводи відповідача про закладення в суму страхового відшкодування коштів без врахування коефіцієнта експлуатаційного зносу транспортного засобу (далі - ТЗ), розмір якого може бути заявлений в окремому позові безпосередньо до особи, винної у скоєнні ДТП; 2)   проігноровано факт вчасного добровільного виконання відповідачем зобов'язань щодо здійснення виплат зі страхового відшкодування, що унеможливлює звернення позивача до суду про стягнення вказаних коштів.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Позивач та треті особи відзивів на касаційну скаргу не подали.
Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій
Здійснивши розгляд касаційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши наявні матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2016 між позивачем, як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Б. Браун Медікал Україна", як страхувальником, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №   87040а6коа (далі - договір №   87040а6коа), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним ТЗ - автомобілем марки (моделі) "Fiat Doblo" (реєстраційний номер НОМЕР_1), сірого кольору, 2013   року випуску. Страховим ризиком за договором, зокрема, є збитки, завдані внаслідок ДТП (пункти 4, 5, 9 договору №   87040а6коа).
Сторонами договору №   87040а6коа погоджено наступні умови виплати страхового відшкодування: на базі СТО за вибором страховика (підпункт 15.1 пункту 15 договору №   87040а6коа).
11.10.2016 на 19-му кілометрі дороги Київ-Бориспіль у сторону міста Борисполя сталася ДТП за участю автомобіля марки "Fiat Doblo" (реєстраційний номер НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки "Renаult" (реєстраційний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_3 В той же день страхувальник звернувся до позивача як страховика з повідомленням про настання страхової події та заявою про виплату страхового відшкодування.
Згідно з рахунком СТО від 18.10.2016 №   УККЗ008718/НОМЕР_3 (отримувач - ФОП   Разумей Д.Г.) та ремонтною калькуляцією №1.003.16.0 вартість відновлювального ремонту застрахованого позивачем ТЗ становить 32   673,88   грн.
Позивач визнав ДТП, яка сталася 11.10.2016, страховим випадком. Згідно зі страховим актом від 19.10.2016 №АХА2171779 сума страхового відшкодування склала 32   673,88   грн., яку виплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 20.10.2016 №   276125.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2016 у справі №   359/8777/16п встановлено, що ДТП сталася в результаті порушення вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3, якого визнано винною особою у вчиненні адміністративного правопорушення. Внаслідок ДТП зазнав пошкоджень автомобіль марки "Fiat Doblo" (реєстраційний номер НОМЕР_1), застрахований позивачем на підставі договору №   87040а6коа.
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_3 застрахована у відповідача за полісом №АІ/9813886 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
20.01.2017 позивач звернувся до відповідача із претензією   №   ЕЛ_1828 про відшкодування шкоди на суму 32   673,88   грн., завданої внаслідок ДТП. 
Зважаючи на відмову відповідача в добровільному порядку виплатити позивачу суму страхового відшкодування, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Отже, предметом розгляду даної справи є спір між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв'язку з виплатою коштів страхувальнику за договором добровільного страхування наземного транспорту.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, після звернення позивача до суду та порушення провадження у справі №   910/5092/17 відповідачем відшкодовано позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 26   011,70   грн., що підтверджується платіжним дорученням від 10.04.2017 №   45026.
Зважаючи на добровільну виплату відповідачем страхового відшкодування у розмірі 26   011,70   грн., суди дійшли правильного висновку про припинення провадження в справі в частині стягнення вказаної суми коштів, зважаючи на відсутність предмета спору в цій частині.
В частині стягнення 6   662,18   грн. страхового відшкодування суди дійшли висновку про задоволення позовних вимог, за виключенням франшизи на суму 510   грн., тобто визначили підлягаючі до стягнення кошти в розмірі 6   152,18   грн.
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
Статтею 993 ЦК, яка кореспондується зі статтею 27 Закону №   85/96-ВР, визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Як вірно встановлено попередніми судовими інстанціями, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №   87040а6коа, набув права потерпілої особи щодо здійсненої виплати.
На час настання страхового випадку цивільно-правову відповідальність особи (ОСОБА_3), винної у скоєнні ДТП, застраховано у ПрАТ   "СК   "Перша" за полісом №   АІ/9813886 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що узгоджується з вимогами пункту 9 частини 1 статті 7 Закону №   85/96-ВР.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК, Законом №   85/96-ВР, Законом №   1961-ІV та іншими законами України й нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Закон №   1961-ІV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Зі змісту пункту 2.1 статті 2 Закону №   1961-ІV чітко вбачається, що в разі якщо норми даного Закону передбачають протилежне, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Згідно зі статтею 22 Закону №   1961-ІV підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, зазначеної в страховому полісі, є настання страхового випадку - вчинення ДТП.
Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.
Положеннями статті 29 та пункту 32.7 статті 32 Закону №   1961-ІV передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом №   1961-ІV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Пунктами 1.6 та 8.2 Методики №   142/5/2092 визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності ТЗ за формулою визначення вартості ремонту урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ТЗ.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ПрАТ   "СК   "Перша") відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №   910/3650/16 і №   910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №   910/22886/16, від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 12.03.2018 у справі №   910/5001/17.
Отже, пред'явлення особою, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого - ПрАТ   "СК   "АХА Страхування", до страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності - ПрАТ   "СК   "Перша" вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.
Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики №   142/5/2092 при визначені розміру коефіцієнта зносу ТЗ береться за основу строк експлуатації останнього (5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки).
При цьому колегія суддів має зазначити, що значення коефіцієнту фізичного зносу (ЕЗ) застрахованого позивачем легкового автомобіля марки "Fiat Doblo" (реєстраційний номер НОМЕР_1), сірого кольору, 2013   року випуску, приймається таким, що дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (11.10.2016) строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищував граничного строку, визначеного пунктом 7.38 Методики №   142/5/2092.
Отже, помилковими є висновки судів про те, що страховик отримує право регресу в обсягах фактично понесених витрат за договором добровільного страхування наземного транспорту, оскільки за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовується не повна вартість цих складових частин ТЗ, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. 
Проте, зважаючи на фактичні обставини нульового коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого автомобіля марки "Fiat Doblo", неврахування доводів відповідача про застосування вказаного коефіцієнту не вплинуло на законність судових рішень про стягнення залишку невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 6   152,18   грн. (за вирахуванням франшизи). Тобто висновки судів не призвели до прийняття неправильних по суті судових рішень, а згідно з частиною 2 статті 309 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про залишення поза увагою судів доводів щодо помилкового визначення позивачем суми страхового відшкодування без врахування коефіцієнта експлуатаційного зносу транспортного засобу, оскільки коефіцієнт зносу пошкодженого автомобіля "Fiat Doblo" (реєстраційний номер НОМЕР_1), 2013 року випуску, на момент настання ДТП (11.10.2016) дорівнював нулю з огляду на відсутність перевищення строку експлуатації вказаного ТЗ, передбаченого пунктом 7.38 Методики №   142/5/2092.
Касаційна інстанція вважає безпідставним твердження скаржника про ігнорування судами факту вчасного добровільного виконання відповідачем зобов'язань зі здійснення виплати страхового відшкодування, що унеможливлює звернення позивача до суду про стягнення спірних коштів, оскільки тим самим відповідач визнав і виконав зобов'язання по виплаті страхового відшкодування.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд
Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені заявником у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
З урахуванням вимог статей 300, 301, 308, 309 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, слід покласти на скаржника.
Зважаючи на викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 у справі №   910/5092/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                Ю.Я.   Чумак

Судді:                                                                                    Т.Б.   Дроботова

                                                                                              К.М. Пільков