ПОСТАНОВА
Іменем України

23 червня 2018 року 
Київ
справа №810/3522/16
адміністративне провадження №К/9901/42103/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу | Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
на постанову | Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (суддя С.М. Лапій)
та ухвалу | Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року (колегія суддів: В.В. Кузьменко, Я.М. Василенко, А.Г. Степанюк)
у справі | №810/3522/16
за позовом | ОСОБА_2
до | Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
третя особа | Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі Головного Управління  Державної казначейської служби України у м. Києві
про | визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправною бездіяльність щодо не підготування висновку про повернення надмірно сплачених коштів у розмірі 638051, 50 грн., а також зобов'язати підготувати висновок про повернення надмірно сплачених коштів у розмір 638051, 50 грн. та подати йо до виконання УДКС України у Голосіївському районі м. Києва.
Обґрунтовуючи позов вказала, що відповідачем протиправно відмовлено їй у поверненні надмірно сплаченої суми податку з доходів фізичних осіб у сумі 638051,50 грн., адже фактично позивач не отримала доходу з якого був сплачений відповідний податок. 
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ДПІ щодо не підготування висновку про повернення гр. ОСОБА_2 надмірно сплачених коштів у розмірі 638051,50 грн. та зобов'язано ДПІ підготувати висновок про повернення гр. ОСОБА_2 надмірно сплачених коштів у розмір 638051,50 грн. та подати його до виконання УДКС України у Голосіївському районі м. Києва.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, зазначив про наявність у позивача права на повернення суми надміру сплаченого податку, оскільки останній сплачено до бюджету безпідставно. Позивач виконав усі умови, передбачені статтею 43 Податкового кодексу України, які необхідні для повернення надміру сплачених сум податку.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вказується на те, що нормами Податкового кодексу України не передбачено повернення податку, який сплачений під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, у разі розірвання такого договору у майбутньому. 
Від позивача відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.
З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що 23 грудня 2013 року між позивачем та Департаментом цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації укладено нотаріально завірені договори купівлі-продажу квартир по вул. Леваневського, 58 в м. Біла Церква Київської області. Всього 20 квартир.
На момент укладання договорів купівлі-продажу квартир в Державний бюджет України (отримувач УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва ГУ ДКС у м. Києві, код 38039757, банк отримувача 820019, рахунок № 33116341700002) позивачем було перераховано податок на доходи фізичних осіб від продажу нерухомого майна на загальну суму 638051,5 грн.
У грудні 2014 року між позивачем та Департаментом цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації укладено нотаріально завірені договори про розірвання договорів купівлі-продажу зазначених квартир.
Позивач звернулася до ДПІ із заявою про повернення їй помилково та/або надмірно сплаченої суми податку з доходів фізичних осіб від продажу нерухомого майна на суму 638051,50 грн.
Відповідно до листа ДПІ від 17.08.2016 № 5339/м/26-15-13-04-14 позивачу роз'яснено, що для вирішення питання необхідно подати податкову декларацію до контролюючого органу за місцем проживання, а також те, що нормами Податкового кодексу України не передбачено повернення податку, який сплачений під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, у разі розірвання такого договору у майбутньому. 
Відповідно до п. 172.2 ст. 172 ПК дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об'єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об'єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Згідно п. 172.4 ст. 172 ПК під час проведення операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомості між фізичними особами нотаріус посвідчує відповідний договір за наявності оціночної вартості такого нерухомого майна та документа про сплату податку до бюджету стороною (сторонами) договору та щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про такий договір, включаючи інформацію про його вартість та суму сплаченого податку в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку.
Відповідно до п. 172 .7, п. 172.8, п. 172.9 ст. 172 ПК одночасно з дією пункту 172.4 цієї статті, якщо стороною договору купівлі-продажу, міни об'єкта нерухомого майна є юридична особа чи фізична особа - підприємець, така особа є податковим агентом платника податку щодо нарахування, утримання та сплати (перерахування) до бюджету податку з доходів, отриманих платником податку від такого продажу (обміну).
Для цілей цієї статті під продажем розуміється будь-який перехід права власності на об'єкти нерухомості, крім їх успадкування та дарування.
За приписами п. 172.6 ст. 172 ПК у разі не вчинення нотаріальної дії щодо посвідчення договору купівлі-продажу, міни об'єкта нерухомості, за яким сплачено податок, платник податку має право на повернення надміру сплаченої суми податку на підставі податкової декларації, поданої в установленому порядку, та підтвердних документів про фактичну сплату податку.
У зв'язку з вищенаведеним, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про те, що у разі розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна, за який сплачений податок, платник такого податку має право на його повернення.
Суд касаційної інстанції визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

.......................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду