ПОСТАНОВА
Іменем України

07 серпня 2018 року 
Київ
справа №2а-0770/2438/12
касаційне провадження №К/9901/4839/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 (головуючий суддя Затолочний В.С., судді: Каралюс В.М., Матковська З.М.) у справі №2а-0770/2438/12 за позовом Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області до заступника начальника Хустської об'єднаної державної фінансової інспекції Вагерич В.М., Державної фінансової інспекції в Закарпатській області, за участю прокуратури Закарпатської області про визнання дій протиправними,
В С Т А Н О В И В:
Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області звернулося до суду з позовом про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування пунктів Вимоги від 11.06.2012 №15-13/469.
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано: пункт 8 Вимоги від 11.06.2012 №15-13/469 щодо зобов'язання провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 253460,79грн. (зарахувати в рахунок майбутніх платежів); пункт 7 Вимоги від 11.06.2012 №15-13/469 щодо зобов'язання відділу освіти Іршавської РДА провести претензійно-позовну роботу з контрагентами щодо відшкодування коштів на суму 179578, 86грн. або стягнення з винних осіб ці кошти;  пункт 6 Вимоги від 11.06.2012 №15-13/469 в частині зобов'язання відділу освіти Іршавської РДА провести претензійно позовну роботу з контрагентами, щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу роботи чи надання послуг на суму 43374,00грн. та 64102,45грн. В решті позовних вимог - відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07.10.2014 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволені адміністративного позову  відмовлено в повному обсязі.
Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області в якій просило постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що правомірність спірної вимоги має перевіряти суд, який розглядає позов контролюючого органу про стягнення збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Хустською об'єднаною державною фінансовою інспекцією проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відділу освіти Іршавської районної державної адміністрації за період з 01.07.2009 по 31.12.2011, за результатами якої складено акт ревізії від 24.04.2012 за №15-16/016.
На підставі Акту ревізії Хустською об'єднаною державною фінансовою інспекцією начальнику відділу освіти Іршавської РДА направлено вимогу від 11.06.2012 №15-13/469 про усунення недоліків та порушень.
Пунктом 8 Вимоги зобов'язано відділ освіти Іршавської РДА провести перерахунок та відповідні взаємозвірки щодо сум внесків до державних цільових фондів та повернути зайво сплачені кошти в сумі 253460,79грн.
Пунктом 7 Вимоги зобов'язано відділ освіти Іршавської РДА провести претензійно-позовну роботу з контрагентом щодо відшкодування коштів на суму 179578,86грн. В іншому випадку стягнути з осіб, винних у безпідставному покритті за рахунок бюджетних коштів витрат сторонніх юридичних та фізичних осіб на суму 179578,86 грн. (15999,66 + 122192,20 + 41387,00), шкоду у порядку та розмірі, встановленому статтями 130- 136 Кодексу законів про працю України.
Пунктом 6 Вимоги зобов'язано відділ освіти Іршавської РДА провести претензійно-позовну роботу з контрагентами (підрядниками, надавачами послуг) щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт чи надання послуг на суму 189081,32 грн. (43374,00 + 64102,45 + 4841,14 + 59228,14 + 1984,69 + 15550,90). В іншому випадку стягнути з осіб, винних у проведенні зайвих виплат, шкоду у порядку та розмірі встановленому статтями 130-136 Кодексу законів про працю України.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що виходив з того, що оскаржувані приписи вимоги порушують права та інтереси позивача, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір, а зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. 
Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.
У справі, що розглядається, мова йде про можливість здійснення судом перевірки вимоги органу державного фінансового контролю, що вказує на виявлені збитки та їх розмір, за позовом підконтрольної установи без судового контролю власне розміру збитків, а лише перевірки наявності встановлених порушень.
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 №499/2011, Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Підпунктом 4 пункту 4 зазначеного Положення встановлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Положенням також установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства..
Таким чином, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Така вимога є обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Разом з тим, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.
Зважаючи на те, що збитки чи інші суми, які підлягають стягненню, відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю чи господарюючого суб'єкта, правильність їх обчислення та обґрунтованість вимог перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не адміністративний позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. 
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що оспорювана вимога вказує на виявлені збитки та їх розмір.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у зв'язку із визначенням розміру збитків у спірній вимозі, перевірку обґрунтованості вимог контролюючого органу має здійснювати суд, що розглядає позов про стягнення відповідних  збитків, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Посилання позивача у касаційній скарзі на те, що у спірній вимозі відповідач вийшов за межі власних повноважень, вимога не конкретизує винних осіб та завданої ними шкоди, яка має бути відшкодована за рахунок матеріально-відповідальних осіб, відхиляються судом, оскільки як зазначалося вище, перевірка обґрунтованості/необґрунтованості висновків органу державного фінансового контролю, фактичної наявності та розміру заподіяної шкоди має перевірятися судом, який розглядатиме позов органу державного фінансового контролю про стягнення виявлених збитків.
Доводи касаційної скарги зазначеного висновку суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області без задоволення, а оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Управління освіти, молоді і спорту Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 у справі №2а-0770/2438/12 залишити без змін.
Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

............................

...........................

...........................

Т.М.Шипуліна, 
Л.І.Бившева,
В.В.Хохуляк,
Судді Верховного Суду