ПОСТАНОВА
Іменем України

05 червня 2018 року 
Київ
справа №803/1315/17
адміністративне провадження №К/9901/46271/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
за участю секретаря судового засідання - Калініна О.С.,
учасники справи:
представник відповідач - Виш А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області
на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 (головуючий суддя - Зуєва Л.Є., судді - Шевчук О.А., Федусик А.Г.) 
у справі № 803/1315/17
за позовом Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» 
до Головного управління ДФС у Волинській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Державне підприємство «Нововолинський ремонтно-механічний завод» (далі - ДП «Нововолинський РМЗ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 № 0024321205.

В обґрунтування позовних вимог ДП «Нововолинський РМЗ» зазначило, що до 01.01.2017 предметом камеральної перевірки не могла бути своєчасність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про протиправність проведення відповідачем камеральної перевірки з означеного питання та, як наслідок, прийняття податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 №0024321205.

Волинський окружний адміністративний суд постановою від 30.10.2017 у задоволенні позову відмовив. Рішення суду мотивоване правомірністю дій відповідача при проведенні камеральної перевірки з питань своєчасності реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 20.02.2018 постанову суду першої інстанції скасував та прийняв нову, якою позов ДП «Нововолинський РМЗ» задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 № 0024321205. 

В обґрунтування такого рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що лише з 01.01.2017 контролюючий орган набув права проводити камеральні перевірки дотримання термінів реєстрації податкових накладних. Натомість події червня 2016 року неможливо було перевіряти з використанням чи за допомогою прогнозованих змін до законодавства, які згодом були прийняті та фактично вступили в силу з 01.01.2017, адже таких на момент виписки податкових накладних чи станом на дату їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних ще не було. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що камеральна перевірка позивача проведена з порушенням вимог податкового законодавства, що тягне за собою визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ГУ ДФС у Волинській області звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому в обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що своєчасність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних було предметом камеральної перевірки і до 01.01.2017, оскільки встановлення вищезазначених фактів здійснювалося виключно на підставі даних, що зберігаються у відповідних інформаційних базах, а відтак не потребували проведення документальної перевірки.

Позивач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.06.2017 ГУ ДФС у Волинській області проведено камеральну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 13.06.2017 № 3960/03-20-12-05/00179000 щодо недотримання граничних строків реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: 
- податкової накладної № 8 від 15.06.2016, зареєстрованої 28.09.2018  (кількість днів затримки - 90);
- податкової накладної № 9 від 15.06.2016, зареєстрованої 28.09.2018  (кількість днів затримки - 89).

03.07.2017 відповідач на підставі акта камеральної перевірки за порушення ДП «Нововолинський РМЗ» граничних термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), прийняв податкове повідомлення-рішення №0024321205.

Відповідно до вказаного податкового повідомлення-рішення до позивача застосовано штрафні санкції згідно зі статтею 120-1 ПК України у розмірі 40% у сумі 70   649,60 грн.

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 19.09.2017 №20889/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги ДП «Нововолинський РМЗ» оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 03.07.2017 №0024321205 залишено без змін.

При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права до спірних правовідносин Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, згідно з пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, сам факт порушення Товариством податкового законодавства щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовується позивачем, спірним є питанням звільнення Товариства від відповідальності з підстав не охоплення предметом камеральної перевірки питань своєчасності реєстрації податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що право проводити камеральні перевірки щодо  дотримання термінів реєстрації податкових накладних контролюючий орган набув лише з 01.01.2017. 

Однак з таким висновком суду апеляційної інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України (у редакції, чинній на час проведення перевірки відповідачем) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Тобто, об'єктом камеральної перевірки за положеннями цієї норми є серед іншого дані Єдиного реєстру податкових накладних. Саме аналізуючи дані цього реєстру у ході проведення камеральної перевірки ГУ ДФС у Волинській області встановило порушення Товариством граничних термінів реєстрації податкових накладних за червень 2015 року, що і стало підставою для накладення штрафу.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних, арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов'язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 120-1, 120-2 ПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що предметом камеральної перевірки, навіть у розумінні підпункту 75.1.1 пункту 75.1статті 75 ПК України в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Виявлення контролюючим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку або необхідності витребувати такі в останнього, достатніми є дані Єдиного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

На користь такого висновку свідчить також змістовне уточнення законодавцем правового регулювання цього питання шляхом доповнення з 1 січня 2017 року підпункту 75.1.1 абзацом другим, яким визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позову Товариства, вірно дійшов висновку про правомірність прийнятого ГУ ДФС у Волинській області податкового повідомлення-рішення від 03.07.2017 № 0024321205, натомість суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права що призвело до помилкового скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Згідно з частиною першою статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, оскільки судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 352, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 скасувати та залишити в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.10.2017.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                         І.Я. Олендер

                                                                                                            Р.Ф. Ханова