Постанова
Іменем України
20 червня 2018 року
 
м. Київ
справа № 202/3249/16-ц
 
провадження № 61-2242св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Ступак О. В. (суддя-доповідач),  Погрібного С. О., Усика Г. І.,
учасники справи: 
 
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - ОСОБА_5,
третя особа - ОСОБА_6,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів:                            Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про виключення з актового запису про народження дитини запису про батька.
 
Позов ОСОБА_4 мотивувала тим, що із 23 грудня 2006 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 Восени 2010 року подружні відносини між ними припинені. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня                         2015 року шлюб між сторонами розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач народила дочку ОСОБА_7, батьком якої у свідоцтві про народження дитини вказаний відповідач, хоча дійсним батьком є ОСОБА_6 
 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила виключити з актового запису від 25 грудня 2015 року № 1289, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Індустріальний ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ), про народження її дочки ОСОБА_7 запис про відповідача ОСОБА_5 як батька дитини.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська                                від 31 січня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Виключено з актового запису від 25 грудня 2015 року № 1289 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7, складеного Індустріальним ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ, відомості про батька ОСОБА_5 Вирішено питання щодо судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня                      2017 року задоволено частково апеляційну скаргу  Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Індустріальний районний у                  м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області). Скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2017 року. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 мотивує тим, що усупереч вимогам статей 35, 36 ЦПК України суд не вирішував питання стосовно прав та обов'язків особи, яка не брала участі у справі, та взагалі не приймав рішення стосовно залучення Індустріального районного у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області як третьої особи. Вказане, на думку скаржника, свідчить про відсутність в Індустріального районного у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області прав, установлених статтею 27 ЦПК України, зокрема брати участь у справі, у тому числі й оскаржувати рішення місцевого суду. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване у справі рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
 
Статтею 133 СК України передбачено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.
 
Згідно зі статтею 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.
 
Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
 
За змістом частини другої статті 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.
 
Однак у справі, що розглядається, відсутні відомості щодо подання іншою особою - ОСОБА_6 заяви про своє батьківство, що виключає можливість задоволення вимоги матері дитини про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини.
 
Зважаючи на встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини, які регулюються вищевказаними нормами матеріального права, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про навність підстав, передбачених статтею 309 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на час розгляду справи в суді), для скасування рішення місцевого суду, який не вирішив питання про внесення відомостей до актового запису про народження дитини щодо її біологічного батька.
Статтею 212 ЦПК України 2004 року встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Оскаржуване рішення апеляційного суду містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам статей 213-215, 316 ЦПК України                   2004 року щодо законності й обґрунтованості. 
Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що Індустріальний районний у                           м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області не брав участі у справі, тому не мав права подавати апеляційну скаргу на рішення місцевого суду, є помилковим, спростовується змістом статті 292 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на час вчинення процесуальної дії), згідно зі змістом якої право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково мають також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.
 
Хоча Індустріальний районний у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області і не брав участі у справі, однак у силу визначених законом повноважень щодо внесення змін до актових записів цивільного стану мав право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.
 
Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | О. В. Ступак
| С. О. Погрібний     Г. І. Усик