ПОСТАНОВА
Іменем України

23 травня 2018 року 
Київ
справа №161/1774/16-а
адміністративне провадження №К/9901/10652/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,
суддів: Білоуса О.В., Шарапи В.М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 161/1774/16-а
за позовом ОСОБА_2
до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Мартинюка Олександра Ксенофонтовича
про скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Мартинюка Олександра Ксенофонтовича 
на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Шинкар Т.І., суддів:                  Пліша М.А., Ільчишина Н.В.), 

ВСТАНОВИВ :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У лютому 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся в суд з позовом до інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку рядового поліції Мартинюка Олександра Ксенофонтовича (далі - відповідач), в якому просив:
2. скасувати постанову відповідача серія ПС2 №799536 від 05.02.2016р. у справі про адміністративне правопорушення;
2.1. закрити справу за відсутністю події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2
3. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на думку позивача відповідачем протиправно винесено постанову про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
4. 25 лютого 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області вирішив:
5. в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.
6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з наданого позивачем в судовому засіданні диску відеозапису судом встановлено, що позивач перед нерегульованим пішохідним переходом не зменшив швидкість, коли інший транспортний засіб, що рухався по сусідній смузі, зменшив швидкість та зупинився, чим на думку суду порушив правила проїзду пішохідних переходів, а саме п.п.18.4 п.18 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України, від 10.10.2001р., №1306 «Про Правила дорожнього руху».
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
7. 11 квітня 2016 року Львівський апеляційний адміністративний суд вирішив:
8. апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
8. Постанову Луцького міськрайонного суду від 25 лютого 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Луцьку рядового поліції Мартинюка Олександра Ксенофонтовича серія ПС2 №799536 від 05 лютого 2016 року у справі про адміністративне правопорушення.
Провадження у справі в частині вимоги про закриття провадження у справі за відсутністю події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 -  закрити.
9. Апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
10. У травні 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Мартинюка О.К., яка 29 січня 2018 року передана на розгляд до Верховного Суду.
11. У касаційній скарзі відповідач просить: 
11.1. скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від                   11 квітня 2016 року;
11.2. прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
12. Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2018 року справа призначена до попереднього розгляду у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
13. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:
13.1. Відповідач у касаційній скарзі посилається на те, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права, тому таке рішення є незаконним.
Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав неналежну правову оцінку нормам КУпАП та неправильно його трактував, а також не в повній мірі дослідив докази зібрані по справі.
14. Позивач заперечення на касаційну скаргу не подавав.
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 лютого 2016 року інспектор роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку рядовий поліції Мартинюк Олександр Ксенофонтович виніс постанову серії ПС 2 № 799536 у справі про адміністративне правопорушення, згідно з якою ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Audi А6, номерний знак НОМЕР_1, у м.Луцьку, вул.Огієнка,13, біля будинку №13 не зменшив швидкість і не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, рухаючись по суміжній смузі з транспортним засобом, що зупинився перед пішохідним переходом, та не переконався і не надав перевагу пішоходу, що рухався по пішохідному переходу, чим порушив п.18.4 ПДР України.
16. Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., про що винесена відповідачем постанова у справі про адміністративне правопорушення від 05.02.2016р.
17. Вважаючи вказану постанову незаконною, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду. позивач звернувся в суд за захистом свого порушеного права.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
18. Конституція України
18.1. Частина 2 статті 19 Конституції України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19).
19. Кодекс України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
19.1. Стаття 33 КУпАП. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
19.2. Частина 1 статті 122 КУпАП. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
19.3. Стаття 245 КУпАП. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
19.4. Стаття 251 КУпАП. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
19.5. Стаття 254 КУпАП. Фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
19.5.1. Частина 3 статті 254 КУпАП. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
19.6. Частина 5 статті 258 КУпАП. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
19.7. Стаття 268 КУпАП. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
19.8. Стаття 280 КУпАП. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
20. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).
20.1. Пункт 1,2 частини 1 статті 341. Межі перегляду судом касаційної інстанції. 
1. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
21. Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - Правила).
21.1. підпункт 18.4. пункту 18 Правил. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
22. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого. 
23. Суд апеляційної інстанції зазначив, що в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №799536 від 05 лютого 2016 року позивачем зазначено: «з постановою не згідний, тому що пропустив пішохода згідно правил дорожнього руху». 
Таким чином, позивач заперечував щодо допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на нього накладається в момент складення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому відповідачу у справі як уповноваженій посадовій особі слід було скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статей 258 та 256 цього Кодексу.
24. Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №799536 від 05 лютого 2016 року на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.
25. В КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
26. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що ОСОБА_2 порушив п.18.4 Правил дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, пояснень пішохода, інформації з технічних засобів, відповідачем до матеріалів справи не долучено.
26.1. Суд не приймає до уваги посилання відповідача в касаційній скарзі на наявність відеозапису на відеореєстраторі позивача, як на доказ порушення позивачем Правил, оскільки вказаний доказ всебічно був досліджений судом апеляційної інстанції та вказаному запису було надано належну оцінку судом попередньої інстанції.
27. Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що надані в судовому засіданні в суді цієї інстанції пояснення відповідача не можуть прийматися як всебічні та достатні, оскільки не підтверджені іншими доказами.
28. Крім того, Суд апеляційної інстанції правильно дійшов до висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення є підставою скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
29. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
30. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
31. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, - 
ПОСТАНОВИВ :
1. Касаційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції Мартинюка Олександра Ксенофонтовича - залишити без задоволення. 
2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у цій справі залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя - доповідач                                                                      В.М. Бевзенко

Судді                                                                                          О.В. Білоус          

                                                                                          В.М. Шарапа