ПОСТАНОВА
Іменем України

11 липня 2018 року 
м.Київ
справа №308/8763/15-а
адміністративне провадження №К/9901/12342/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року (суддя: Дергачова Н.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року (судді: Макарик В.Я., Большакова О.О., Глушко І.В.) у справі №308/8763/15-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (далі - АК ВК Ужгородської міськради) від 02.06.2015 № 461/15 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП) та закриття провадження по даній адміністративній справі на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП, з огляду на закінчення терміну розгляду протоколу від 30.03.2015 №002273, та рішення ВК Ужгородської міської ради від 08.07.2015 №205 «Про скаргу на постанову адміністративної комісії»;
- закрити провадження за протоколом про адміністративне правопорушення від 30.03.2015 №002273 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, позов задоволено частково: скасовано постанову АК ВК Ужгородської міськради від 02.06.2015 №461/15 та  рішення ВК Ужгородської міської ради від 08.07.2015 № 205 «Про скаргу на постанову адміністративної комісії»; закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 30 березня 2015 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЗА № 002273 стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у АДРЕСА_1, в якому зазначено, що останній 30.03.2015 близько 16:00 по вул. Заньковецької, у м. Ужгород курив цигарку на дитячому майданчику, чим допустив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. 
02 червня 2015 року АК ВК Ужгородської міськради винесено постанову № 461/15 про закриття провадження в адміністративній справі згідно ч.7 ст. 247 КУпАП на тій підставі, що термін розгляду протоколу від 30.03.2015 № 002273 сплинув. 
12 червня 2015 року позивач звернувся до  Виконкому Ужгородської міськради зі скаргою на вищеозначену постанову, в якій зазначив про те, що в протоколі неправильно зазначено його прізвище та дата народження. Наголошував на тому, що на час складення протоколу він не досяг повноліття, а також на тому, що ним не було вчинено правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. 
08 липня 2015 року Виконком Ужгородської міськради прийняв рішення № 205 «Про скаргу на постанову адміністративної комісії», яким постанову адміністративної комісії 02.06.2015 №461/15 відносно ОСОБА_1 залишив без змін, а скаргу без задоволення. 
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з мотивами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, позивач був неповнолітнім, а тому  у відповідача була відсутня компетенція щодо розгляду матеріалів та винесення оскаржуваної постанови про закриття провадження в адміністративній справі, що є безумовною підставою для її скасування та закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині обрання судом підстави до закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції повністю, рішення суду першої інстанції - в частині закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, та ухвалити в цій частині нове, яким закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. В касаційній скарзі наголошує на тому, що обставини, зазначені в протоколі та оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення, сфальсифіковані.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Якщо в ході розгляду скарги буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).
За приписами статті 221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Так, судами було встановлено, що на момент складення  протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був неповнолітнім, що підтверджується копією паспорта громадянина України. 
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що  АК ВК Ужгородської міськради було винесено постанову №461/15 про закриття провадження в адміністративній справі на підставі означеного вище протоколу поза межами компетенції, що є безумовною підставою для її скасування та, як наслідок скасування рішення ВК Ужгородської міської ради від 08.07.2015 №205 «Про скаргу на постанову адміністративної комісії».
В свою чергу,  вирішуючи у відповідності до частини другої статті 293 КпАП України питання про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності суди дійшли висновку, що провадження підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням граничного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого  статтею 38  цього Кодексу
Саме вказана обставина стала підставою для звернення скаржника із касаційною скаргою, оскільки, на його думку, закриття провадження за нереабілітуючою підставою не призводить до поновлення його прав.
В контексті наведеного Верховний суд зауважує, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов'язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб'єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. 
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених  статтею 38  цього Кодексу.
При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. 
Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. 
Таким чином, при вирішенні питання  про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.
Отже, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, суди дійшли обґрунтованого висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне про адміністративне правопорушення саме на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі №308/8763/15-а залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1, - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуюча  суддя:                                                                                       І.Л. Желтобрюх
Судді:                                                                                                                   О.В. Білоус
                                                                                                                         Т.Г. Стрелець