ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року 
м. Київ

Справа №  917/2002/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,
за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.
за участю представників: не з'явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" 
на постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 04.09.2017
(колегія суддів: Шевель О.В, - головуючий, Крестьянінов О.О., Фоміна В.О.)
у справі
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрострой"
про визнання банкрутом, -
ВСТАНОВИВ:
1. Ухвалою господарського суду Полтавської області від 31.01.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрострой" (далі в тексті - Боржник).
2. Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.04.2017  визнано грошові вимоги ПАТ "Універсал Банк" (далі в тексті - Банк) в розмірі 72003143,08 грн., з них: 29651000,00 грн. заставних вимог (підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів окремо), 3200,00 грн. (вимоги першої черги), 42348943,08 грн. (вимоги четвертої черги) (т.2, а.с.150,151).
2.1. 25.04.2017 ПАТ "Універсал Банк" подано заяву про виправлення описки в ухвалі від 06.04.2017 у даній справі з наступним зазначенням: визнати грошові вимоги ПАТ "Універсал Банк" в розмірі 101650943,08 грн., з яких: 29651000 грн. заставних вимог, які підлягають внесенню окремо та 71999943,08 грн. - вимоги четвертої черги.
2.2. Згідно з ухвалою господарського суду від 26.04.2017 про виправлення описки, резолютивну частину ухвали від 06.04.2017 змінено та викладено в редакції, зазначеній у заяві ПАТ "Універсал Банк".
2.3. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 ухвалу господарського суду Полтавської області від 26.04.2017 у справі №   917/2002/16 скасовано, в задоволенні заяви ПАТ "Універсал Банк" про виправлення описки в ухвалі від 06.04.2017 відмовлено. Вказана постанова не була оскаржена і скасована в установленому законом порядку та набрала законної сили.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанцій
3. Постановою Харківського апеляційного господарського суду  від 04.09.2017 ухвалу господарського суду Полтавської області від 06.04.2017 у справі №917/2002/16 змінено, виклавши пункт 1 її резолютивної частини в наступній редакції:
3.1. "Заяву публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання грошових вимог задовольнити частково.
3.2. Визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", які забезпечені заставою майна боржника, у розмірі 29651000,00 грн. (підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів окремо), а також 3200,00 грн. вимог першої черги.
3.3. Окремо внести до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з договором застави майна (основних засобів, обладнання) №PL-18/402/12 від 21.05.2012, договором застави майна № PL-01/402/12 від 23.02.2012, договором іпотеки MG-01/402/12 від 21.05.2012, договором іпотеки нерухомого майна від 24.02.2012.
3.4. В іншій частині у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" відмовити."
4. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наступним:
4.1. Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до заяви з кредиторськими вимогами,  станом на 20.12.2016 ТОВ "Агрострой" має кредиторську заборгованість перед ПАТ "Універсал Банк" в розмірі 71999943,08 грн., що виникла в результаті неналежного виконання боржником господарсько-договірних зобов'язань за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012.
4.2. Також судом апеляційної інстанції встановлено, що кредитний договір № 402/12 від 23.02.2012 укладено між ПАТ "Універсал Банк" та ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" (позичальником) (т.2, а.с.24) строком дії ліміту кредитної лінії по 22.02.2013.
4.3. Відповідно до додаткової угоди №11 від 25.12.2014 до договору № 402/12 від 23.02.2012 (т.2, а.с.55) позичальника за вказаним договором (ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт") було замінено на ТОВ "Райз-Максимко".
4.4. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за вищевказаним кредитним договором, ТОВ "Агрострой" як заставодавцем (іпотекодавцем) укладено з ПАТ "Універсал Банк" наступні договори: договір застави майна (основних засобів, обладнання) №PL-18/402/12 від 21.05.2012 (т.2, а.с.61), договір іпотеки MG-01/402/12 від 21.05.2012 (т.2, а.с.75), договір застави майна № PL-01/402/12 від 23.02.2012 (т.2, а.с.87), договір іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості від 24.02.2012 (т.2, а.с.103) - з подальшими змінами та доповненнями. 
4.5. За договором поруки від 25.12.2014 №SU-17/402/12 (т.2, а.с.114) ТОВ "Агрострой" зобов'язалося в повному обсязі солідарно відповідати перед кредитором, ПАТ "Універсал Банк", за порушення позичальником, ТОВ "Райз-Максимко", зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 402/12 від 23.02.2012.
4.6. Суд апеляційної інстанції встановив, що як вбачається із заяви ПАТ "Універсал Банк" про визнання кредиторських вимог, суму вимог, що забезпечені заставою (29651000,00 грн) ним визначено виходячи із вартості майна, яке є предметом договорів застави та іпотеки (з урахуванням його подальшої оцінки), а суму конкурсних кредиторських вимог (71999943, 08 грн) - згідно із заборгованістю за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012 (69936313,30 грн основного боргу та 2063629,78 грн відсотків), яка, за твердженням банку, мала місце на час звернення із вказаною заявою і за погашення якої ТОВ "Агрострой" поручилося перед банком за договором поруки від 25.12.2014 №SU-17/402/12.
4.7. З наведеного, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що оцінку правомірності кредиторських вимог ПАТ "Універсал Банк" до ТОВ "Агрострой" має бути надано виходячи із правової природи різних видів забезпечення останнім виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором (застава, іпотека, порука) за кожним із таких видів окремо.
4.8. Судом встановлено, що як вбачається з положень договору поруки, необхідними умовами для виникнення у ТОВ "Агрострой" як у поручителя обов'язку щодо сплати коштів кредитору є: порушення позичальником (ТОВ "Райз-Максимко") його зобов'язань за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012, а саме - несплата коштів банку після встановленого сторонами договору строку для здійснення відповідних платежів і, як наслідок, виникнення певної суми простроченої заборгованості; звернення кредитора до поручителя з письмовою вимогою щодо виконання забезпечених порукою зобов'язань.  
4.9. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що для вирішення питання про визнання конкурсних кредиторських вимог ПАТ "Універсал Банк", які, на думку банку, виникли у ТОВ "Агрострой" згідно з договором поруки від 25.12.2014 №SU-17/402/12 - мають бути встановлені обставини щодо наявності або відсутності простроченої заборгованості ТОВ "Райз-Максимко" перед ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012.
4.10. Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до додаткової угоди №16 від 29.07.2016 до кредитного договору № 402/12 від 23.02.2012 (т.5, а.с.102) строк дії ліміту кредитної лінії та строк повернення всієї суми кредиту продовжено до 28.06.2019 включно.
4.11. Відповідні зміни, зокрема, щодо продовження строку користування позичальником кредитними коштами, було внесено також до договору поруки від 25.12.2014 №SU-17/402/12 (додаткова угода №2 від 29.07.2016, т.5, а.с.108).
4.12. В оскаржуваній постанові зазначено, що згідно із довідкою ПАТ "Універсал Банк" від 15.05.2017 (т.5, а.с.110), станом на вказану дату прострочена заборгованість ТОВ "Райз-Максимко" перед ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012 (як за кредитом, так і за відсотками) відсутня.
4.13. В ході апеляційного провадження встановлено, що ТОВ "Агрострой" не має кредиторської заборгованості перед ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором №402/12 від 23.02.2012 (як про це зазначено в оскаржуваній ухвалі суду), а натомість згідно з договором поруки від 25.12.2014 №SU-17/402/12 (з подальшими змінами) є поручителем за зобов'язаннями позичальника - ТОВ "Райз-Максимко" - який на теперішній час не перебуває у стані припинення та у процедурі банкрутства (про що зазначено ПАТ "Універсал Банк" в наданих суду поясненнях) і строк виконання зобов'язань якого перед ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012 (з урахуванням додаткових угод до нього) не настав.
4.14. Суд апеляційної інстанції також встановив, що як вбачається з листа від 17.03.2017, підписаного директором ТОВ "Агрострой" ОСОБА_7 (т.5, а.с.31), у вказаному листі дійсно зазначено про визнання заявлених вимог кредиторів (у тому числі, і ПАТ "Універсал Банк"). Разом з тим, у червні 2017 року представником ТОВ "Агрострой" за довіреністю, виданою директором даного товариства, ОСОБА_7, подано апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду від 06.04.2017 (якою було визнано кредиторські вимоги ПАТ "Універсал Банк"), та підтримано вимоги даної скарги в ході апеляційного провадження.
4.15. На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції дослідивши об'єктивні обставини даної справи на підставі наявних доказів у їх сукупності (зокрема, кредитного договору та договору поруки із подальшими додатковими угодами, довідки ПАТ "Універсал Банк" про стан заборгованості позичальника за кредитним договором тощо) та з наведених вище підстав дійшов висновку про необґрунтованість визнання та включення до четвертої черги кредиторських вимог ПАТ "Універсал Банк", заявлених на підставі договору поруки від 25.12.2014 №SU-17/402/12.
4.16. Стосовно вимог, що забезпечені заставою, суд апеляційної інстанції зазначив, що вартість заставного майна у розмірі 29 651 000, 00 грн підтверджується сукупністю наявних у справі доказів - зокрема, доданими до заяви ПАТ "Універсал Банк" висновками про вартість майна (т.2, а.с.121 - 129), наданими банком суду апеляційної інстанції договорами страхування тощо.
4.17. З наведеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції погодилася з позицією суду першої інстанції про визнання грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", які забезпечені заставою майна боржника, у розмірі 29 651 000,00 грн.
5. Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована положеннями  ст. ст. 23, 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 33 Закону України "Про іпотеку", ст. 20 Закону України "Про заставу".
Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи яка подала касаційну скаргу
6. До Верховного Суду від ПАТ "Універсал Банк" (далі в тексті - Банк) надійшла касаційна скарга у якій Банк просить суд скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2017, а ухвалу господарського суду Полтавської області від 06.04.2017 у справі № 917/2002/16 залишити без змін.
7. В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції з залишенням в силі ухвали суду першої інстанції Банк у своїй касаційній скарзі наводить наступні доводи:
7.1. Висновки суду апеляційної інстанції не відповідають положенням п. 18 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 щодо відмови у визнанні грошових вимог Банку до Боржника, які виникли на підставі договору поруки від 25.12.2014 № SU-17/402/12.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
8. До Верховного Суду  надійшов від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Кіцула   С.Б. відзив на касаційну скаргу у якому арбітражний керуючий  зазначає про помилковість висновків суду апеляційної інстанції щодо відмови у визнанні грошових вимог Банку до Боржника, які виникли на підставі договору поруки від 25.12.2014 № SU-17/402/12.
Позиція Верховного Суду
10. Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2018 відкрито касаційне провадження у справі №917/2002/16 за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі за текстом - ПАТ "Універсал Банк") на постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 04.09.2017. Призначено до розгляду касаційну скаргу на 08.05.2018 у відкритому судовому засіданні.
11. Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2018 зупинено на підставі п.7 ч. 1 ст. 228 Господарського  процесуального кодексу України касаційне провадження у справі №   917/2002/16 за касаційною скаргою ПАТ "Універсал Банк" на постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 04.09.2017 до прийняття відповідного рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі  №902/492/17.
12. Ухвалою Верховного Суду від 04.06.2018 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 04.09.2017 у справі №917/2002/16; призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" на постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 04.09.2017 у справі №917/2002/16 на 11 липня  2018 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду.
13. Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувані судові рішення скасувати, а справу у скасованій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції виходячи з наступного.
14. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
15. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
16. Щодо доводу касаційної скарги про те, що  висновки суду апеляційної інстанції не відповідають положенням п. 18 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 щодо відмови у визнанні грошових вимог Банку до Боржника, які виникли на підставі договору поруки від 25.12.2014 № SU-17/402/12, колегія суддів зазначає наступне.
17. Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справи №902/492/17 (постанова від 15.05.2018), забезпеченими зобов'язаннями в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов'язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.
18. Суд апеляційної інстанції встановив, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012, ТОВ "Агрострой" як заставодавцем (іпотекодавцем) укладено з ПАТ "Універсал Банк" наступні договори: договір застави майна (основних засобів, обладнання) №PL-18/402/12 від 21.05.2012 (т.2, а.с.61), договір іпотеки MG-01/402/12 від 21.05.2012 (т.2, а.с.75), договір застави майна № PL-01/402/12 від 23.02.2012 (т.2, а.с.87), договір іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості від 24.02.2012 (т.2, а.с.103) - з подальшими змінами та доповненнями.
19. Згідно положень ч. 2 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. 
20. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. 
21. В положеннях ст. 20 Закону України "Про заставу" зазначено, що у разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого заставою.
22. Суд апеляційної інстанції встановив, що як вбачається із заяви ПАТ "Універсал Банк" про визнання кредиторських вимог, суму вимог, що забезпечені заставою (29651000,00 грн.) ним визначено виходячи із вартості майна, яке є предметом договорів застави та іпотеки (з урахуванням його подальшої оцінки), а суму конкурсних кредиторських вимог (71999943,08 грн.) - згідно із заборгованістю за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012 (69936313,30 грн. основного боргу та 2063629,78 грн. відсотків), яка, за твердженням банку, мала місце на час звернення із вказаною заявою і за погашення якої ТОВ "Агрострой" поручилося перед банком за договором поруки від 25.12.2014 №SU-17/402/12.
23. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом",  конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.
24. Враховуючи фактичні обставини справи про те, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012, ТОВ "Агрострой" як заставодавцем (іпотекодавцем) укладено з ПАТ "Універсал Банк" наступні договори: договір застави майна (основних засобів, обладнання) №PL-18/402/12 від 21.05.2012 (т.2, а.с.61), договір іпотеки MG-01/402/12 від 21.05.2012 (т.2, а.с.75), договір застави майна №/402/12 від 23.02.2012 (т.2, а.с.87), договір іпотеки нерухомого майна - нежитлової нерухомості від 24.02.2012 (т.2, а.с.103) - з подальшими змінами та доповненнями, колегія суддів касаційної інстанції з урахуванням висновків про застосування норм права, котрі викладені у постанові  Великої Палати Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справи №902/492/17 (постанова від 15.05.2018) та на підставі положень ст. ст. 7, 33 Закону України "Про іпотеку" та ст. ст. 19, 20 Закону України "Про заставу", не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо того, що вимоги ПАТ "Універсал Банк", забезпечені заставою майна ТОВ "Агрострой" згідно з вищевказаними договорами застави та іпотеки, мають бути визнані та окремо внесені до реєстру вимог кредиторів  згідно вартості вказаного майна у розмірі 29 651 000,00 грн, що підтверджується сукупністю наявних у справі доказів - зокрема, доданими до заяви ПАТ "Універсал Банк" висновками про вартість майна (т.2, а.с.121 - 129).
25. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що, як було встановлено судом апеляційної інстанції, Банк з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 402/12 від 23.02.2012, ТОВ "Агрострой" як заставодавцем/іпотекодавцем/поручителем укладено з ПАТ "Універсал Банк"  договори застави та іпотеки, а також договір поруки.
26. На підставі зазначених договорів, укладених з ТОВ "Агрострой",  Банк у заяві з кредиторськими вимогами до Боржника частину невиконаних зобов'язань за договором  № 402/12 від 23.02.2012 відніс до конкурсних вимог, які виникли на підставі договору поруки, а частину невиконаних зобов'язань за договором  №   402/12 від 23.02.2012 відніс до вимог забезпечених заставою майна боржника, що було встановлено судом апеляційної інстанції (п. 22 даної постанови).
27. Встановивши зазначені фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції не надав оцінки тій обставині, що забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").
28. Зазначене свідчить про неповне дослідження судами першої та апеляційної інстанцій зібраних доказів у справі для встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для повного та всебічного розгляду заяви Банку з кредиторськими вимогами до Боржника.
29. Як було зазначено, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
30. Відповідно до положень ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
31. Враховуючи те, що суд першої та апеляційної інстанції під час розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" з кредиторськими вимогами до ТОВ  "Агрострой" не повністю дослідили докази у справі для встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для повного та всебічного розгляду заяви Банку з кредиторськими вимогами до Боржника, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі ч. 3 ст. 310 ГПК України, дійшла до висновку про скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 06.04.2018 та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 у справі №   917/2002/16 з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.
32. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
33. За таких обставин касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" підлягає частковому задоволенню.
34. Оскільки за результатами касаційного розгляду суд касаційної інстанції дійшов до висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції з направленням справи у скасованій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, судові витрати за подання касаційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судом касаційної інстанції не розподіляються.
35. Разом з тим, 14.05.2018 до Верховного Суду від ПАТ "Універсал Банк" надійшло клопотання про заміну кредитора його правонаступником (далі в тексті - Клопотання про заміну кредитора) у якому Банк просить суд замінити кредитора ПАТ "Універсал Банк" у справі № 917/2002/16 про визнання банкрутом ТОВ "Агрострой" його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс".
36. Клопотання про заміну кредитора мотивоване тим, що 03.05.2018 між ПАТ "Універсал Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Монополіум Фінанс" укладено Договір № 1 про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за Кредитними договорами та права вимоги за Договором забезпечення, Договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами та договорами застави, Договір про відступлення права вимоги за договорами поруки.
37. Колегія суддів наголошує, що статтею 300 ГПК України визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
38. Згідно приписів ч. 2 ст.300 ГПК України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
39. Згідно приписів ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
40. Колегія суддів зазначає, що суд касаційної інстанції у разі дослідження доказів з встановленням обставин що не були встановлені у рішенні або постанові суду буде вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
41. Приписи статті 513 ЦК України містять вказівку про те, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 2).
42. Банк у Клопотанні про заміну кредитора зазначає, що було  укладено Договір № 1 про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за Кредитними договорами та права вимоги за Договором забезпечення, Договір про відступлення права вимоги за іпотечними договорами та договорами застави.
43. Згідно положень ч.1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку", обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.
44. Системний аналіз положень  ч.1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку" та ч. 2 ст. 513 ЦК України дає підстави дійти до висновку, що вирішуючи питання про заміну кредитора у зобов'язанні за Договором про відступлення права вимоги за іпотечними договорами, суд повинен перевірити дотримання  сторонами такого правочину вимоги щодо державної реєстрації відступлення права вимоги за іпотечними договорами.
45. Оскільки дослідження доказів з встановленням обставин що не були встановлені у рішенні або постанові виходить за межі касаційного розгляду справи, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність залишити без розгляду клопотання ПАТ "Універсал Банк" про заміну кредитора його правонаступником.
Керуючись ст.ст. 240,  300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" задовольнити частково.
2. Ухвалу господарського суду Полтавської області від 06.04.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду  від 04.09.2017 у справі №   917/2002/16 скасувати.
3. Справу №   917/2002/16 у скасованій частині направити на новий розгляд до господарського суду Полтавської області.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          С.В. Жуков
Судді                                                                                                    В.В. Білоус
                                                                                                                      Н.Г. Ткаченко