Постанова
Іменем України 
 
07 травня 2018 року
 
м. Київ
 
справа № 725/3458/13-ц
 
провадження № 61-14017св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - комунальне підприємство «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської»,
відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
третя особа - Чернівецька обласна рада,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2016 року у складі судді Піхало Н. В. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 01 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Лисака І. Н., Литвинюк І. М., Міцнея В.Ф.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04 березня 2015 року, яким усунуто перешкоди комунальному підприємству «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» (далі - КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської», театр) шляхом їх виселення із квартири АДРЕСА_1. 
 
Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони не забезпечені іншим житлом, коштів на оренду або на придбання іншого житла не мають, а примусове виселення здійснюється у зимовий період, коли температура повітря є низькою, що унеможливлює їхнє проживання на вулиці, заявники просили відстрочити виконання зазначеного вище рішення суду на три місяці до 21 березня 2016 року.
 
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 01 грудня 2016 року, у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення відмовлено.
 
У грудні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали до суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що у них відсутні кошти на придбання чи найм житла і випадку виконання рішення вони змушені будуть проживати на вулиці. Зазначають, що їм необхідний час для вирішення питання про отримання соціального житлового приміщення від органів місцевого самоврядування.
 
У лютому2017 року КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» подало до суду заперечення на касаційну скаргу, у якому зазначало, що судові рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі та витребувано її із суду першої інстанції.
 
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 725/3458/13-ц передана до Касаційного цивільного суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги з наступних підстав.
 
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відсутність іншого житла та коштів на його придбання, а так само, зимовий період чи масштабна фінансово-економічна криза не є тими винятковими обставинами, що передбачені статтею 373 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень), та дають підстави відступити від загальноєвропейських гарантій права на справедливий суд, завершальною частиною якого є виконання судового рішення, й порушити права іншої сторони у справі, яка очікує поновлення порушених прав як власника майна.
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.
 
Суд установив, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 березня 2015 року, яке набрало законної сили, позов театру задоволено та усунено КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О.Кобилянської» перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення. 
 
З метою примусового виконання зазначеного рішення судом видано відповідні виконавчі листи на підставі яких постановою державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ від 25 травня 2015 року відкрито виконавче провадження.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Відповідне рішення може бути оскаржене у встановленому законом порядку.
 
Згідно із статтею 373 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень) за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.
 
Відповідно до статті 57 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.
 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. 
 
Отже, порушене право особи має бути поновлено негайно після встановлення такого порушення усіма можливими законними способами компетентним національним судом задля вирішення спору упродовж розумного строку.
 
Оскільки заявниками не надано доказів на підтвердження особливих або виняткових обставин, які могли б бути підставою для відстрочки виконання рішення суду, відповідно до приписів статті 373 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення судових рішень), суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.
 
Невиконання рішення суду щодо примусового виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позбавляє КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» права користування та розпорядження належним йому майном та права на виконання судового рішення, що є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до правосуддя, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Аргументи касаційної скарги є аналогічними викладеним ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у апеляційній скарзі та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
 
У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 01 грудня 2016 року залишити без змін.
 
Відповідно до частини третьої стаття 401 ЦПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 01 грудня 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                            В. І. Журавель
 
Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В.І. Крат