ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року 

м. Київ

Справа №  925/235/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Баранець О.М., Ткач І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:
позивача - ОСОБА_1,ОСОБА_2,
відповідача - 1 - Весеньова Є.В.,
                      - 2 - не з'явився 
третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору  - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Господарського суду Черкаської області 
(суддя - Пащенко А.Д.)
від 15.06.2017,
та постанову Київського апеляційного господарського суду
(головуючий - Сітайло Л.Г., судді - Пашкіна С.А., Мартюк А.І.)
від 06.02.2018,

за позовом ОСОБА_1,
до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС",
     2) департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради,

про визнання корпоративного права, визнання статутного капіталу сформованим, визнання частково недійсним статуту та викладення його в новій редакції, визнання недійсними рішень загальних зборів, зобов'язання внести зміни до реєстру та до реєстраційної справи,

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4,
до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС",
     2) департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради,
про визнання права власності на частку в статутному капіталі ТОВ "КВЕРЕТІС",

В С Т А Н О В И В:
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням заяви (а.с. 166- 168, т. 1) про визнання корпоративного права ОСОБА_1 на частку в статутному капіталі ТОВ "КВЕРЕТІС" станом на 11.01.2013 в розмірі ста відсотків частки статутного капіталу в сумі 7 598 146,00 грн та просив визнати статутний капітал ТОВ "КВЕРЕТІС" сформованим станом на 11.01.2013  у розмірі 7 598 146,00 грн за рахунок 100 % внеску засновника товариства - ОСОБА_1 Визнати недійсними рішення засновника № 10 приватного підприємства "Нібіру" від 20.12.2012 та викласти запис про затвердження Статуту ТОВ "КВЕРЕТІС", в редакції від 11.01.2013 (реєстраційний запис №10261450000012413), на титульній сторінці в такій редакції: "ЗАТВЕРДЖЕНО: рішенням засновника № 10 від 17.12.2012. Засновник: ОСОБА_5". Визнати недійсним п. 4.4 Статуту ТОВ "КВЕРЕТІС", в редакції від 11.01.2013 (реєстраційний запис № 10261450000012413) в частині розміру статутного капіталу ТОВ "КВЕРЕТІС" і вартості внеску засновника товариства ОСОБА_1 та викласти п. 4.4 Статуту ТОВ "КВЕРЕТІС" від 11.01.2013 в новій редакції: "Частка ОСОБА_1 складається з внеску в сумі 7 598 146,00 грн і становить 100% відсотків у статутному капіталі товариства". Визнати недійсними всі рішення загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" від 30.07.2013, оформлені протоколом загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" № 3 від 30.07.2013, та скасувати редакцію статуту ТОВ "КВЕРЕТІС" від 07.08.2013, затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" № 3 від 30.07.2013, (реєстраційний запис № 10261050002012413 від 07.08.2013). Визнати недійсними всі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" від 15.09.2014, оформлені протоколом загальних зборів учасників № 5-3/14 від 15.09.2014. Визнати недійсними всі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" від 22.09.2014, оформлені протоколом загальних зборів учасників № 6-4/14 від 22.09.2014. Визнати недійсними всі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" від 23.09.2014, оформлені протоколом загальних зборів учасників № 7-5/14 від 23.09.2014. Визнати недійсними всі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" від 24.12.2014, оформлені протоколом загальних зборів учасників № 8-6/14 від 24.12.2014 та скасувати редакцію статуту товариства від 24.12.2014 (реєстраційний запис № 10261050004012413 від 24.12.2014). Визнати недійсними всі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" від 26.08.2015, оформлені протоколом загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" № 10-2/15 від 26.08.2015 і скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах, внесену за їх наслідком 27.08.2015, реєстраційний запис № 10261070008012413. Визнати недійсними всі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" від 10.09.2016, оформлені протоколом загальних зборів учасників № 13 (3-16) від 10.09.2016 і скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах, внесених за їх наслідком 26.09.2016, реєстраційний запис № 10261070010012413. Зобов'язати Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань до реєстраційного запису №10261450000012413 від 11.01.2013 та № 10261060001012413 від 12.07.2013, в частині розміру статутного капіталу ТОВ "КВЕРЕТІС", змінивши розмір статутного капіталу ТОВ "КВЕРЕТІС" з дванадцяти тисяч гривень на 7 598 146 грн. Зобов'язати Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради внести зміни до реєстраційної справи товариства з обмеженою відповідальністю "КВЕРЕТІС" (код ЄДРПОУ 33585478, адреса: м. Черкаси, бул. Шевченка, 250, оф. 4) та до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про скасування реєстраційних записів № 10261050002012413 від 07.08.2013, № 10261050004012413 від 24.12.2014, № 10261070006012413 від 14.05.2015, № 10261070008012413 від 27.08.2015, №10261070010012413 від 26.09.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням прав позивача, як засновника і власника приватного підприємства "Нібіру" при його перетворенні. Зазначав, що ТОВ "КВЕРЕТІС" порушено принципи порядку формування статутного капіталу при перетворенні юридичної особи, передбачені ст. ст. 107, 108, 144 ЦК України, ст. ст. 59, 85 - 87, 144, ч. 2 ст. 145 ГК України, ст. 52 Закону України "Про господарські товариства"; порушено порядок формування, збільшення статутного капіталу відповідача, передбачений ст. ст. 86, 87 ГК України; процедуру скликання, оформлення та проведення загальних зборів учасників товариства; порядок набуття статусу нового учасника ТОВ, передбачений ст. 147 ЦК України, ст. ст. 52, 53 Закону України "Про господарські товариства"; порядок обрання виконавчого органу товариства, передбачений ст. 62 Закону України "Про господарські товариства". Вказував на порушення державним реєстратором ст. ст. 6, 9, 10, 15, 17, 25, 28, 31, 33, 34, 35 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

ОСОБА_4 звернувся до господарського суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати право власності на частку в статутному капіталі ТОВ "КВЕРЕТІС".

Рішенням Господарського суду Черкаської області 15.06.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2018, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 

Провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_6 припинено.

05.03.2018 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, в якій просить ухвалені у справі рішення в частині відмови у визнанні недійсним рішення засновника № 10 ПП "Нібіру" від 20.12.2012, всіх рішень загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" від 30.07.2013, оформлених протоколом загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" № 3 від 30.07.2013 та в частині відмови у визнанні недійсним статуту ТОВ "КВЕРЕТІС" від 07.08.2013, затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" № 3 від 30.07.2013 (реєстраційний запис №10261050002012413 від 07.08.2013) скасувати. Прийняти нове рішення, яким ці вимоги задовольнити.

Підставами для часткового скасування судових рішень позивач зазначає порушення судами норм матеріального права, зокрема ч. 4 ст. 87, ч. 4 ст. 91, ч. 6 ст. 105, ч.ч. 2, 3 ст. 107 ЦК України та норм процесуального права - ст. ст. 11, 16, 86, 236, 238 ГПК України.  Незастосування господарськими судами закону, який підлягав застосуванню що цих правовідносин, зокрема, ч. ч. 2, 3, 5 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 144, ч. 1 ст. 184 ЦК України, ст.ст. 13, 16, 52, ч. 1 ст. 60, ст. 61 Закону України "Про господарські товариства". Вказував на те, що судами не були всебічно досліджені зібрані у справі докази, внаслідок чого суди дійшли до однобічних та неправильних висновків у справі. На думку позивача, судом апеляційної інстанції необґрунтовано відхилено клопотання про витребування та дослідження доказів (матеріалів реєстраційної справи), які мають значення для правильного вирішення справи та які стали відомі лише у січні 2018 року. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для часткового скасування судових рішень та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст. 311 ГПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права.

Щодо доводів позивача про те, що судами було порушено норми матеріального права - ч. 4 ст. 87, ч. 4 ст. 91, ч. 6 ст. 105, ч.ч. 2, 3 ст. 107 ЦК України та процесуального права - ст. ст. 11, 16, 86, 236, 238 ГПК України, то вони є безпідставними, адже господарськими судами було правильно застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню до цих правовідносин та судами було ухвалено рішення при дотриманні норм процесуального права.

Необґрунтованими є посилання позивача на те, що судами не було всебічно досліджені зібрані в справі докази, внаслідок чого суди прийшли до однобічних та неправильних висновків, оскільки господарськими судами згідно з вимогами ст. 43 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) (ст. 86 ГПК України, в редакції чинній на момент ухвалення постанови апеляційного суду) було ретельно досліджені всі наявні в матеріалах справи докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, і їм була надана належна оцінка, а також були почуті сторони, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Проніна проти України"). 

При цьому, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21.01.1999 в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії" від 22.02.2007 в справі "Красуля проти Росії" від 05.05.2011 в справі "Ільяді проти Росії" від 28.10.2010 в справі "Трофимчук проти України" від 09.12.1994 в справі "Хіро Балані проти Іспанії" від 01.07.2003 в справі "Суомінен проти Фінляндії" від 07.06. 2008 в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється, зокрема, на цивільний, господарський процес. 

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте, Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Суд вважає, що рішення місцевого господарського суду і постанова суду апеляційної інстанції в оскаржуваній позивачем частині прийняті відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому їх необхідно залишити в силі, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання недійсним рішення засновника № 10 ПП "Нібіру" від 20.12.2012, всіх рішень загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" від 30.07.2013, оформлених протоколом загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" № 3 від 30.07.2013 та в частині скасування редакції статуту ТОВ "КВЕРЕТІС" від 07.08.2013, затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" № 3 від 30.07.2013, (реєстраційний запис № 10261050002012413 від 07.08.2013), господарські суди правильно виходили з таких підстав.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначена у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів, у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 59 ГК України (в редакції чинній на момент прийняття рішення про перетворення) визначено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених законами, - за рішенням суду. 

Відповідно до ст. 108 ЦК України перетворення передбачає лише зміну організаційно-правової форми юридичної особи, що не стосується розміру статутного капіталу (фонду), складу учасників тощо.

За змістом цієї норми до новоствореної юридичної особи переходять усі права та обов'язки попередньої юридичної особи, які остання мала на момент перетворення.

При перетворенні одна юридична особа припиняється, а інша юридична особа утворюється.

Судами встановлено, що 01.08.2011 прийнято рішення засновника ПП "Нібіру" яким вирішено: 1. Керуючись п. 9.1 Статуту ПП "Нібіру" припинити діяльність підприємства шляхом його перетворення/реорганізації, змінивши організаційно - правову форму на  товариство з обмеженою відповідальністю; 2. Розпочати процедуру припинення підприємницької діяльності шляхом перетворення (реорганізації) підприємства, подати до органів державної реєстрації заяву про ліквідацію шляхом перетворення, реорганізації та внести плату за публікацію відповідного повідомлення, не пізніше 1 серпня 2011 року; 3. Обрати членів комісії з припинення підприємства шляхом перетворення з повноваженнями підпису та затвердження передавального акту, затвердити проект установчих документів з обов'язковим дотриманням вимог чинного законодавства України; 4. Відповідно до ст. 105 ЦК України затвердити склад комісії в кількості трьох осіб: ОСОБА_4 - голова комісії та члени комісії: ОСОБА_9, ОСОБА_10; 5. Призначити ОСОБА_4 довіреною особою засновника для вчинення всіх необхідних дій для проведення реорганізації, перетворення з приватного підприємства "Нібіру" в ТОВ з видачею доручення для подання до органів державної реєстрації всіх документів та інформації, пов'язаної з виконанням таких дій; 6. Призначити ОСОБА_10 відповідальною особою за подання до органів державної реєстрації всіх документів та інформації, пов'язаної з проведенням припинення підприємницької діяльності, шляхом перетворення в товариство з обмеженою відповідальністю. 

Згідно з рішенням засновника № 6 від 12.12.2012 вирішено: 1. Затвердити і подати до органів державної реєстрації передавальний акт від 12.12.2012 приватного підприємства "Нібіру", необхідний для процедури припинення підприємницької діяльності, шляхом перетворення (реорганізації) підприємства в ТОВ "КВЕРЕТІС". 2. Призначити ОСОБА_10 особою, відповідальною за подання до органів державної реєстрації всіх документів та інформації, пов'язаної з проведенням припинення підприємницької діяльності, шляхом перетворення в товариство з обмеженою відповідальністю. 

20.12.2012 ОСОБА_1 (засновником, який мав 100 % в статутному капіталі ПП "Нібіру") було прийнято рішення № 10, згідно з яким вирішено: 1. Створити ТОВ "КВЕРЕТІС", в зв'язку з реорганізацією ПП "Нібіру", відповідно до процедури припинення підприємницької діяльності шляхом перетворення. 2. Затвердити статут ТОВ "КВЕРЕТІС" і подати його до органів державної реєстрації для проведення реєстрації юридичної особи, утвореної шляхом реорганізації діючої, у результаті перетворення, з обов'язковим дотриманням вимог чинного законодавства України. 3. Призначити ОСОБА_10 особою відповідальною за подання документів та інформації до органів державної реєстрації. 4. Повноваження директора ТОВ "КВЕРЕТІС" - юридичної особи, створеної у результаті реорганізації (перетворення) ПП "Нібіру", після проведеної державної реєстрації залишив за собою. 5. Призначити ОСОБА_4 особою, що має право від імені ТОВ "КВЕРЕТІС" вчиняти дії без довіреності, у тому числі підписувати договори.

Судами встановлено, що це рішення підписане ОСОБА_1 та було подане державному реєстратору для проведення реєстраційної дії щодо державної реєстрації юридичної особи шляхом перетворення, разом із підписаними ним описом, реєстраційною карткою, Статутом ТОВ "КВЕРЕТІС". 

11.01.2013 зареєстровано Статут ТОВ "КВЕРЕТІС", затверджений рішенням № 10 від 20.12.2012, на титульній сторінці якого проставлений підпис засновника ОСОБА_1 

У п. 1.1. цього Статуту вказано, що це товариство створено відповідно до рішення засновника № 10 від 20.12.2012 і є правонаступником прав і обов'язків ПП "Нібіру" юридичної особи за законодавством України, зареєстрованої в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 08.06.2005, за номером 10261020000002571.

Відповідно до п. 1.2. Статуту засновником товариства є фізична особа, громадянин України ОСОБА_1, частина внеску в статутному капіталі - 100 %.   

Частка ОСОБА_1 складається з внеску в сумі 12 000,00 грн і, відповідно, становить 100 % у статутному капіталі товариства (п. 4.4. Статуту).

Відповідно до ст. 43 ГПК України (в редакції на момент ухвалення рішення місцевого суду) оцінка доказів здійснюється господарським судом на основі всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.
Обов'язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об'єктивності з'ясування обставин справи та оцінки доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з'ясування усіх юридично - значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв'язків, відносин і залежностей. Таке з'ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази (зокрема, спірне рішення № 10, рішення № 6, передавальний акт), взявши до уваги те, що позивачем відповідно до вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) не було доведено відсутність його волевиявлення щодо створення ТОВ "КВЕРЕТІС" та внесення записів до Єдиного державного реєстру щодо цього товариства та, встановивши відсутність підстав для визнання недійсним рішення засновника № 10 від 20.12.2012, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано відмовив у цій позовній вимозі.

Недоліки у складанні документів, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення вказаної вимоги, не є безумовною підставою для визнання цього рішення засновника № 10 недійсним.

З урахуванням визначених ст. 300 ГПК України меж розгляду справи судом касаційної інстанції переоцінка доказів у справі не віднесена до компетенції суду касаційної інстанції.

Аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави для висновку, що за змістом своїх повноважень суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального і додержання норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій в конкретній справі стосовно її фактичних обставин, встановлених судами при розгляді справи попередніми інстанціями, та не наділений правом робити висновки, пов'язані з оцінкою доказів, зокрема щодо достовірності, достатності, переваги одних доказів над іншими.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" від 30.07.2013, оформлених протоколом загальних зборів № 3 від 30.07.2013, вирішено: 1. Прийняти ОСОБА_4 у ТОВ "КВЕРЕТІС" як учасника товариства, збільшити статутний капітал ТОВ "КВЕРЕТІС" за рахунок його внеску в сумі 63 000,00 грн, сформувати статутний капітал товариства у загальному розмірі 75 000,00 грн, розподіливши його  відповідно до внесених учасниками часток. 2. Внести зміни до статуту товариства, затвердити його в новій редакції та провести державну реєстрацію цих змін. 3. Призначити ОСОБА_10 особою відповідальною за подання до органів державної реєстрації статуту товариства, викладеного в новій редакції. 

Також в ньому зазначено, що сукупність часток учасників товариства, присутніх на загальних зборах становить 100 %, кворум є, збори повноважні голосувати і приймати рішення з питань порядку денного. Головою та секретарем зборів обрано ОСОБА_1 

Судами встановлено, що протокол зборів підписаний головою зборів, засновником ТОВ "КВЕРЕТІС" ОСОБА_1 та скріплений печаткою товариства. 

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: - невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; - позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

При цьому, не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

При вирішенні корпоративного спору необхідно встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, та з'ясувати наявність факту їх порушення.

Господарські суди, взявши до уваги те, що відступлення позивачем частки в статутному капіталі іншій особі не суперечить вимогам Статуту відповідача - 1, ОСОБА_1 не було належним чином доведено, що він не підписував протокол № 3 від 30.07.2013 (його підпис на цьому протоколі засвідчений печаткою підприємства) та наявність обставин, що є безумовною підставою для визнання цих рішень загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" від 30.07.2013, оформлених протоколом загальних зборів № 3 від 30.07.2013, недійсними та порушення його прав, внаслідок їх прийняття, прийшли до правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині визнання недійсними всіх рішень загальних зборів учасників ТОВ "КВЕРЕТІС" від 30.07.2013, оформлених протоколом загальних зборів № 3 від 30.07.2013 та про скасування редакції статуту ТОВ "КВЕРЕТІС" від 07.08.2013, затвердженого протоколом загальних зборів учасників № 3 від 30.07.2013.

Таким чином, рішення господарських судів в оскаржуваній частині є законними та обґрунтованими.

За таких обставин, Верховний Суд, переглядаючи відповідно до вимог ст. 300 ГПК України судові рішення в межах доводів касаційної скарги, приходить до висновку про необхідність залишити рішення господарських судів в оскаржуваній частині без змін.

Оскільки підстав для скасування судових рішень (в оскаржуваній частині) та ухвалення нового немає, то судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до правил ст. 129 ГПК України  покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області 15 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06 лютого 2018 року у справі за № 925/235/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Л. Стратієнко 
Судді                                                                                             О. Баранець
                                                                                                      І. Ткач