Постанова
Іменем України
 
17 травня 2018 року
м. Київ
справа № 1-192/2003
провадження № 51-1041 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого                                     ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання        ОСОБА_4 ,
прокурора                                          ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції 
засудженого                                     ОСОБА_6 ,
захисника                                          ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та заступника прокурора Донецької області на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19 липня 2017 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського  міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2017 року,  якою  повернуто  заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2003 року за нововиявленими обставинами. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
В червні 2017 року, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2003 року відносно нього за нововиявленими обставинами.  
Ухвалою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від                            02 червня 2017 року заяву ОСОБА_6 повернуто заявнику. 
Ухвалою судді Апеляційного суду Донецької області від 19 липня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_6 на ухвалу судді Слов`янського міськрайонного суду                                Донецької області від 02 червня 2017 року.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у вказаному суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд прийняв передчасне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою в зв`язку з тим, що ч. 2 ст. 467 КПК України передбачає право оскарження рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами. 
У касаційній скарзі прокурор також просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції та в обґрунтування своїх вимог вказує, що враховуючи положення статей 24, 467 КПК України, судове рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами підлягає апеляційному оскарженню. 
Під час касаційного розгляду засуджений ОСОБА_6 підтримав подану ним касаційну скаргу, просив її задовольнити. Також вважав, що у суду є достатньо підстав для задоволення касаційної скарги прокурора.
Прокурор у ході касаційного розгляду просила задовольнити касаційну скаргу прокурора. Крім того, висловила позицію щодо обґрунтованості доводів касаційної скарги ОСОБА_6 та необхідності її задоволення.  
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 вважав обґрунтованими доводи касаційних скарг                   ОСОБА_6 та прокурора і просив їх задовольнити. При цьому, вважав, що в порядку ч. 2 ст. 433 КПК України, необхідно скасувати також ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у вказаному суді.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 цього Кодексу. 
При цьому ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.
З огляду на ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2017 року про повернення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2003 року за нововиявленими обставинами,  ці вимоги закону належним чином не виконані.
У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_6 та прокурор просять скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону  зазначаючи, що апеляційний суд прийняв рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 без дотримання правил глави 34 КПК України.
Глава 34 КПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду заяви ОСОБА_6 )  визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Частинами 2, 3 ст. 464 КПК України встановлено, що суддя перевіряє заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами. Якщо таку заяву не оформлено згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, відповідно до яких заява повертається у визначених цією статтею випадках.
Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про повернення заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку відносно нього за нововиявленими обставинами, суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області вказав, що вона не відповідає вимогам ч. 4 ст. 462 КПК України, так як до неї не долучено копії вироку, про перегляд якого ставиться питання та до неї не додані зазначені в заяві матеріали, які мають суттєве значення. 
Тобто, встановивши що заява не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, суддя не застосував положення ч. 3 ст. 429 КПК України, та за наявності підстав для залишення її без руху і надання строку на усунення недоліків, передчасно прийняв рішення про її повернення. 
При цьому, одночасно пославшись на те, що вирок відносно ОСОБА_6 , про перегляд якого за нововиявленими обставинами він поставив питання, не ухвалювався Слов`янським міськрайонним судом, суддя вказав про відсутність  підстав для відкриття провадження за вказаною заявою, та таким чином прийняв суперечливе за своїм змістом рішення.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в які наводив доводи щодо необхідності його скасування з огляду на те, що встановивши невідповідність його заяви вимогам ст. 462 КПК України, суд мав залишити її без руху, надавши строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків та, лише за умови їх не усунення, прийняти рішення про повернення заяви. 
Однак, суддя апеляційного суду, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України та ст. 467 КПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження, так як діючим кримінальним процесуальним законом не передбачено апеляційного оскарження ухвали про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.  
З наведеним висновком судді апеляційного суду колегія суддів погодиться не може та вважає його рішення таким, що прийняте з порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України,  слід визнати істотним. 
Положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства – забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.
Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Стаття 55 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
З цього приводу Конституційний Суд України у Рішенні від 25 грудня 1997 року                  N 9-зп зазначив, що суд не може відмовити у правосудді, якщо ущемляються права і свободи громадян, інакше це було б порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України «положення п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом, слід розуміти так, що апеляційному оскарженню підлягають судові рішення за винятком випадків, коли таке оскарження заборонено законом» (абзац 7 п. п. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп у справі про апеляційне оскарження ухвал суду).
Відповідно до вимог ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Враховуючи, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, судом прийнято рішення про повернення заяви, воно, з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 392, ч. 2                                 ст. 467 України, може бути оскаржене в апеляційному порядку. 
З огляду на викладене, оскаржувану ухвалу судді апеляційного суду необхідно скасувати, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати зазначене і, з дотриманням правил глави 34 КПК України, ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення. 
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та заступника прокурора Донецької області задовольнити. 
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19 липня 2017 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського  міськрайонного суду Донецької області від 02 червня 2017 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.   
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.      
Судді:

 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                        ОСОБА_3