ПОСТАНОВА
Іменем України
04 липня 2018 року 
м. Київ
справа № 826/24203/15
провадження № К/9901/8235/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Анцупової Т. О.,
суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П., 
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 826/24203/15 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова інноваційна компанія», ОСОБА_2 до Національного банку України, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» про визнання протиправними та скасування рішень,
за заявою Національного банку України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України (у складі колегії суддів: Кравцова О. В., Єрьоміна А. В., Горбатюка С. А.,) від 06 грудня 2016 року, встановив: 
І. ПРОЦЕДУРА
1. У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислова інноваційна компанія» (далі - ТОВ «Промислова інноваційна компанія») та ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом до Національного банку України (далі - НБУ), треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» (далі - ПАТ «Радикал Банк»), в якому просили:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження НБУ від 01 липня 2015 року № 330-р «Про проведення позапланової інспекційної перевірки ПАТ «Радикал Банк» (далі - Розпорядження № 330-р);
- визнати протиправним та скасувати рішення Правління НБУ про віднесення ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних, що оформлене постановою Правління НБУ від 09 липня 2015 року                  № 452/БТ «Про віднесення ПАТ «Радикал Банк» (далі - Постанова № 452/БТ);
- визнати протиправними дії НБУ з проведення перевірки ПАТ «Радикал Банк» на підставі Розпорядження № 330-р. 
2. В обґрунтування вказаних вимог позивачі зазначали, що оскаржуване рішення про віднесення ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних прийнято відповідачем без достатніх на те підстав, зокрема, без констатації наявності проблем у фінансовому стані банку. Позивачі стверджують, що нормативно-правовою підставою прийняття Правлінням НБУ рішення про віднесення ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних вказано норму п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка з 12 серпня 2015 року не діє.
Окрім того, на думку позивачів, протиправними є дії НБУ з проведення перевірок ПАТ «Радикал Банк» на підставі Розпорядження № 330-р.
3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано Постанову № 452/БТ. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року касаційні скарги ТОВ «Промислова інноваційна компанія», ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, НБУ залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року - без змін. 
5. Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, 23 січня 2017 року НБУ звернувсяся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд, з підстав, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), - неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.
6. Ухвалою судді Верховного Суду України від 06 лютого 2017 року відкрито провадження за вказаною заявою.
7. У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання пп. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) 24 січня 2018 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд до Верховного Суду.
8. Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
9. Станом на 04 липня 2018 року заперечень на заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року, до Суду не надходило.
10. 03 липня 2018 року до Верховного Суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшло клопотання про передачу справи № 826/24203/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з підстав передбачених ч. 3, 5, 6 ст. 346 КАС України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (чинній після 15 грудня 2017 року).
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до розпорядження № 330-р здійснено позапланову інспекційну перевірку операційних кас ПАТ «Радикал Банк», про що складено Довідку про результати позапланової інспекційної перевірки операційних кас ПАТ «Радикал Банк» 02 та 03 липня 2015 року.
12. Згідно з розпорядженням Головного управління НБУ по м. Києву і Київській області від 03 липня 2015 року № 33-р «Про проведення позапланової інспекційної перевірки ПАТ «Радикал Банк» здійснено позапланову інспекційну перевірку ПАТ «Радикал Банк» про що складено Довідку про результати позапланової інспекційної перевірки ПАТ «Радикал Банк» від 03 липня 2015 року.
13. Також, на підставі розпорядження директора виконавчого Управління НБУ в Дніпропетровській області від 07 липня 2015 року № 11-043/3448 здійснено позапланову інспекційну перевірку ПАТ «Радикал Банк» про що складено Довідку про результати позапланової інспекційної перевірки ПАТ «Радикал Банк» від 07 липня 2015 року.
14. Результати проведених перевірок зафіксовані в доповідній записці Департаменту банківського нагляду від 08 липня 2015 року № В/20-03008/43824, складеній після виїзних позапланових інспекційних перевірок Банку.
15. В даній доповідній записці зафіксовано, зокрема: перевірка операційної каси ПАТ «Радикал Банк» станом на 02 липня 2015 року встановила розбіжності між даними бухгалтерського обліку за рахунком 1001 «Банкноти та монети в касі банку», внутрішніх документів з обліку готівки та інших цінностей та фактичним залишком готівки; у зв'язку з відсутністю записів у внутрішніх документах з обліку готівки та інших цінностей про передавання готівки між працівниками, які виконують касові операції, та враховуючи розбіжності, наведені вище, встановити фактичну суму готівки, що мала бути в грошовому сховищі операційної каси ПАТ «Радикал Банк» станом на 02 липня 2015 року, неможливо; за результатами перегляду внутрішніх документів з обліку готівки та інших цінностей ПАТ «Радикал Банк» встановлена відсутність підписів відповідальних осіб ПАТ «Радикал Банк» з 15 травня (у національній валюті) та 18 травня 2015 року (в іноземних валютах) до 02 липня 2015 року.
16. Зазначене було кваліфіковано відповідачем як порушення вимог пункту 8 розділу І Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція).
17. Крім того, у вказаній довідці встановлено, що для зберігання цінностей у Дніпропетровському відділенні № З облаштовано сейфосховище у якому встановлено два сейфи V класу опору за ДСТУ 4012-1, з яких використовується тільки один в якості сховища цінностей цього відділення. Згідно з наданими документами протягом періоду з 01 по 02 липня 2015 року у Дніпропетровському відділенні № 3 зберігалися 652 пачки з банкнотами (в сейфі відділення фактично може зберігатися до 80 пачок). Це було кваліфіковано відповідачем як порушення вимог пункту 10 розділу І Інструкції. 
18. Також вказано, що суми валютних цінностей, які, згідно з наданими документами, перевозилися на панцерованому автомобілі третього класу захисту значно перевищували максимально дозволені. Так, 01 липня 2015 року, згідно з наданими документами, здійснена доставка готівкових коштів ПАТ «Радикал Банк» від відділення № 12, що знаходиться у місті Києві до відділення № 3 у місто Дніпропетровськ у сумі 169 850 000,00 грн. Водночас інформація про залучення оперативного автотранспорту для супроводження та додаткової охорони, озброєної вогнепальною зброєю відсутня, чим порушено вимоги пункту 3 додатку 2 до Інструкції з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 14 лютого 2007 року № 45.
19. З огляду на вказане, у довідці сформульовано висновок про допущення позивачем одноразового грубого порушення законодавства у сфері готівкового обігу, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку. На підставі даного висновку запропоновано внести на розгляд Правління НБУ питання про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
20. 09 липня 2015 року Правлінням НБУ прийняте рішення про віднесення ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних, про що складено постанову № 452/БТ.
21. Не погоджуючись з вказаною постановою та діями НБУ щодо проведення перевірок ПАТ «Радикал Банк», позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
22. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, дійшов висновку про те, що НБУ було застосовано до ПАТ «Радикал Банк» найсуворіший засіб впливу, з усіх можливих, передбачених ст. 73 Закону України від 7 грудня 2000 року       № 2121-III «Про банки та банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III).
23. Водночас як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону № 2121-III НБУ зобов'язаний прийняти рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у разі одноразового грубого або систематичного порушення банком законодавства у сфері готівкового обігу, що створює загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.
24. Надаючи оцінку змісту постанови № 452/БТ, суди дійшли висновку, що у ній відсутні встановлені та задокументовані факти вчинення ПАТ «Радикал Банк» саме грубого порушення, оскільки, по-перше, законом не встановлено критерії, за наявності яких відповідне порушення вважається «грубим», по-друге, до висновку про вчинення саме грубого порушення Правління НБУ дійшло не на підставі норми Закону, а на підставі власного внутрішнього переконання.
25. В обґрунтування висновку щодо протиправності постанови № 452/БТ Вищим адміністративним судом України зазначено, що підстави для прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможного визначені у ст. 76 Закону № 2121-III. До таких підстав належать, зокрема: неприведення банком своєї діяльності у відповідність із вимогами законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, після віднесення його до категорії проблемних, але не пізніше ніж через 180 днів з дня визнання його проблемним; зменшення розміру регулятивного капіталу або нормативів капіталу банку до однієї третини від мінімального рівня, встановленого законом та/або нормативно-правовими актами Національного банку України; невиконання банком протягом п'яти робочих днів поспіль двох і більше відсотків своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами та/або встановлення фактів невідображення в бухгалтерському обліку документів клієнтів банку, що не виконані банком у встановлений законодавством строк, після віднесення банку до категорії проблемних; та інше.
26. Виходячи з аналізу вказаної норми суд касаційної інстанції дійшов висновку, що застосування до банку такого заходу впливу як віднесення його до категорії неплатоспроможних безпосередньо обумовлено наявністю у банку проблем в фінансовому стані, які зумовлюють його неплатоспроможність.
27. Проте, як встановлено судами, на момент прийняття постанови № 452/БТ ознак неплатоспроможності ПАТ «Радикал Банк» не існувало. Натомість, в Доповідній та Пояснювальній записках зафіксовано, що показники ПАТ «Радикал Банк» станом на 8 липня 2015 року не були порушені.
28. У зв'язку з наведеним, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що відсутність наявності ознак (стану) неплатоспроможності банку, внаслідок вчинення відповідного правопорушення, зумовлює відсутність ознак адекватності застосованому заходу впливу до вчиненого порушення.
IV. ДОВОДИ ЗАЯВИ
29. У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року НБУ, посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 76 Закону    № 2121-III у спорах, предметом яких є оцінка правомірності рішень НБУ про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Заявник просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2016 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року, та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог.
30. На обґрунтування заяви надано копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 09 червня 2016 року (№ К/800/4153/16), у якій суд по-іншому застосував одні й ті самі норми права у подібних правовідносинах.
31. Також НБУ в заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року посилається на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року та від 01 жовтня 2015 року (справи № 6-33цс14 та            5-106ск15 відповідно) висновку щодо застосування поняття «грубе порушення» та критеріїв, за наявності яких відповідне порушення вважається «грубим». 
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
32. Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд дійшов висновку що заява НБУ про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року задоволенню не підлягає.
33. У рішенні Вищого адміністративного суду України (наданому як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм права, які визначають умови віднесення банку до категорії неплатоспроможних), суд дійшов висновку, що застосування до банку заходів впливу шляхом прийняття рішення про віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного, навіть якщо ці порушення безпосередньо не призвели до погіршення фінансового стану банку, але несуть загрозу інтересам вкладників та кредиторів, є правомірним.
34. Згідно фактичних обставин цієї справи, встановлених судами, відповідно до звіту куратора від 02 жовтня 2015 року, ПАТ «ЮСБ Банк» продовжувало проводити операції, здійснення яких було обмежено постановою Правління НБУ від 24 вересня 2015 року № 631/БТ, а саме: не здійснювати залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (у тому числі з видачею ощадних депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валютах та банківських металах.
35. Також судами у вказаній справі встановлено, що 01 жовтня 2015 року ПАТ «ЮСБ Банк» здійснювало операції щодо перерахування коштів з рахунків двох юридичних осіб на загальну суму 10,4 млн. грн. на поточний рахунок фізичної особи - в якості надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.
36. За наявності вказаних обставин суд касаційної інстанції погодився із висновком судів попередніх інстанцій, що проведення банком вказаних операцій з готівкою в значних обсягах свідчить про здійсненням останнім діяльності, яка могла призвести до погіршення фінансового стану фінансової установи, що у свою чергу ставило під загрозу безпеку коштів, довірених банку вкладниками та іншими кредиторами внаслідок втрати ним ліквідності. 
37. Як слідує з матеріалів справи що розглядається, оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення відповідача, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку, що оскільки на момент прийняття постанови № 452/БТ ознак неплатоспроможності ПАТ «Радикал Банк» не існувало, у відповідача були відсутні підстави для застосування до ПАТ «Радикал Банк» найсуворішого засобу впливу, з усіх можливих, передбачених ст. 73 Закону № 2121-III.
38. Водночас у наданій для порівняння копії ухвали Вищого адміністративного суду України від 09 червня 2016 року (№ К/800/4153/16) відсутні посилання на вказані у пункті 37 цієї постанови обставини.
39. Наведене свідчить про те, що обставини, встановлені у справі, що розглядається, не є подібними до обставин, встановлених у справі, копію судового рішення в якій додано до заяви.
40. Зазначене не дає можливості дійти висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, які визначають умови віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
41. Щодо посилання НБУ в заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року на невідповідність вказаного судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року та від 01 жовтня 2015 року (справи                 № 6-33цс14 та 5-106ск15 відповідно) висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, Суд зазначає наступне.
42. Верховним Судом України неодноразово зазначалося про те, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб'єктного складу учасників відносин, об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
43. Як свідчить зміст постанов Верховного Суду України від 01 жовтня 2015 року по справі № 5-106кс15 та від 21 травня 2014 року по справі №6-33цс14 суб'єктний склад, а також об'єкт і предмет правового регулювання у цих справах відмінні. У вказаних рішеннях Верховним Судом України висловлена правова позиція щодо застосування норм трудового законодавства України, посилання на які в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року відсутні.
44. Частиною 1 ст. 244 КАС України передбачено, що суд відмовляє у задоволенні заяви, зокрема, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.
45. Враховуючи вищенаведене та відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України, Суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви НБУ про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року слід відмовити.
46. Щодо клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Суд зазначає, що зважаючи на те, що відповідно до положень пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII, розгляд цієї справи здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, для передачі справи № 826/24203/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, згідно ч. 3, 5, 6 ст. 346 КАС України в редакції Закону               № 2147-VIII відсутні підстави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 242, 244 КАС України, пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви Національного банку України про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року у справі № 826/24203/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова інноваційна компанія», ОСОБА_2 до Національного банку України, треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» про визнання протиправними та скасування рішень - відмовити.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач Т. О. Анцупова          
Судді                                                                                                              В. М. Кравчук
                                                                                                              О. П. Стародуб