ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2018 року 
м. Київ
Справа №  910/6271/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;
представники сторін:
позивача - адвокат Євстратенко С.Ю.
відповідача - адвокат Астрюхін К.А., керівник Яновський О.Я.
третьої особи - Мовіле О.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу державного підприємства "Укрмедпроектбуд"
на постанову Київського апеляційного господарського суду 
від 28.11.2017
у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючого), Алданової С.О., Пономаренка Є.Ю.
та на рішення Господарського суду міста Києва
від 12.09.2017
у складі колегії суддів: Морозова С.М. (головуючого), Балац С.В., Привалова А.І. 
у справі № 910/6271/17
за позовом державного підприємства "Укрмедпроектбуд"
до товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство охорони здоров'я України, 
про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:
1. Державне підприємство "Укрмедпроектбуд" звернулося до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору поворотної безвідсоткової допомоги № 29/12-15 від 29.12.2015, укладеного з товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" як такого, що укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/6271/17 у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Укрмедпроектбуд" відмовлено повністю.

3. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач - Державне підприємство "Укрмедпроектбуд" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі   № 910/6271/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 

4. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі № 910/6271/17 апеляційну скаргу Державного підприємства "Укрмедпроектбуд" на рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 року у справі № 910/6271/17 залишено без задоволення. Рішення господарського суду міста Києва від 12.09.2017 року у справі № 910/6271/17 залишено без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
5. 29.11.2017 державним підприємством "Укрмедпроектбуд" до Вищого господарського суду України через Київський апеляційний господарський суд подано касаційну скаргу вих. № 782/11-17 від 29.11.2017 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/6271/17, підтвердженням чого є відбиток вхідного штампу Київського апеляційного господарського суду на першому аркуші касаційної скарги. 

6.  04.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа № 910/6271/17 Господарського суду міста Києва разом з вказаною касаційною скаргою державного підприємства "Укрмедпроектбуд" передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 910/6271/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді -      Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями.

8. Ухвалою Верховного Суду від 11.04.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 910/6271/17 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою державного підприємства "Укрмедпроектбуд" вих. № 782/11-17 від 29.11.2017 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017; розгляд скарги призначено на 24.05.2018 об 11 год. 00 хв.

9. В судовому засіданні 24.05.2018 оголошено перерву до 14.06.2018 о 14:30 год.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу
10. Не погоджуючись з прийнятою постановою апеляційного суду, Державним підприємством "Укрмедпроектбуд" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанцій та рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

11. Касаційну скаргу мотивовано порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України, статті 67 Господарського кодексу України, статті 43 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
12. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

13.  11.06.2018 відповідачем подано додаткові пояснення в яких зазначив про відсутність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Позиція Верховного Суду
14. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

15. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

16. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

17. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи було встановлено наступне.

17.1  29.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" (надавач) та Державним підприємством "Укрмедпроектбуд" (отримувач) було укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №29/12-15 (договір), відповідно до пункту 1.1. якого надавач в порядку та на умовах, визначених цим договором, надає отримувачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а останній зобов'язувався прийняти поворотну фінансову допомогу у встановлені договором строки (том 1, а.с. 10).

17.2 Згідно пункту 2.1. договору поворотною фінансовою допомогою за цим договором є сума коштів у розмірі 62 000 000,00 грн.

17.3 Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору поворотна фінансова допомога надається надавачем отримувачу в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок отримувача впродовж п'яти банківських днів з моменту підписання цього договору. Фінансова допомога надається на безоплатній основі.

17.4 Пунктами 4.1., 4.2. спірного договору сторони передбачили термін, на який надавач надає поворотну фінансову допомогу отримувачу до 31.12.2017. Строк користування поворотною фінансовою допомогою може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється письмовими додатковими угодами до цього Договору.

17.5 В пунктах 5.1., 5.2. договору сторони передбачили, що отримувач повертає надавачу поворотну фінансову допомогу у термін, передбачений у пункті 4.1. договору. Поворотна фінансова допомога повертається в безготівковому порядку на підставі платіжного доручення шляхом перерахування отримувачем грошових коштів на банківський рахунок надавача.

17.6 Згідно пункту 5.4. договору поворотна фінансова допомога вважається повернутою отримувачем надавачу в день зарахування грошових коштів на банківський рахунок надавача.

17.7 Як погоджено сторонами відповідно до пунтку 12.4. договору - термін дії договору починається з дня його підписання сторонами і закінчується після повного виконання отримувачем зобов'язань перед надавачем щодо повернення фінансової допомоги.

17.8  14.01.2016 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 29/12-15 від 29.12.2015 (том 1, а.с. 13), відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до пунктів 4.1. та 4.2. розділу 4 договору, виклавши їх в наступній редакції: "4.1 Термін, на який надавач надає поворотну фінансову допомогу отримувачу, встановлюється до 31.12.2017 року. Надавач має право в односторонньому порядку вимагати від отримувача дострокового повернення поворотної фінансової допомоги, за умови надання надавачу відповідної письмової вимоги не менше як за 5 (п'яти) календарних днів до дати такого дострокового повернення поворотної фінансової допомоги. В разі отримання вимоги про дострокове повернення поворотної фінансової допомоги, отримувач зобов'язаний повернути надавачу вказаний у вимозі обсяг поворотної фінансової допомоги протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати отримання відповідної вимоги."; "4.2 Строк користування поворотною фінансовою допомогою може бути продовжений або зменшений за згодою сторін, що оформлюється письмовими додатковими угодами до цього договору. Строк користування поворотною фінансовою допомогою може бути достроково зменшений, в разі отримання від надавача письмової вимоги про дострокове повернення поворотної фінансової допомоги, в порядку визначеному п. 4.1. договору.".

17.9 Крім того, додатковою угодою №1 до договору від 14.01.2016 сторони доповнили договір пунктом 5.5., відповідно до якого отримувач на першу вимогу надавача зобов'язувався протягом 5 (п'яти) календарних днів повернути всю суму коштів, визначену пунктом 2.1. договору.

17.10 Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, вказує на те, що оскільки спірний правочин укладено без дотримання встановленого порядку та отримання відповідного погодження Міністерства фінансів України, спірна фінансова допомога була видана позивачеві фактично його грошима, що були одержані з Державного бюджету України та які були перераховані всупереч бюджетному законодавству, відтак укладений між сторонами договір не може вважатися договором фінансової допомоги, адже у позивача фактично не відбулося поповнення обігових коштів та відповідно такий договір має бути визнаний судом недійсним.

18. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про те,  що спірний договір не суперечить положенням статті 203 Цивільного кодексу України, іншим вимогам чинного законодавства, містить всі істотні умови встановленні законодавством для даного виду правочинів, такі як предмет, ціна та строк, та в подальшому був схвалений сторонами вчиненням дій направленого на його виконання, підстави для визнання його недійсним відсутні.

19. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

20. Як унормовано частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

21. Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

22. Відповідно до статті  628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

23. Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

24. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

25. Згідно частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

26. Згідно частини 4 статті 67 Господарського кодексу України державні підприємства, у тому числі господарські товариства (крім банків), у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв), здійснюють залучення внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик), надають гарантії або є поручителями за такими зобов'язаннями за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, здійснюють залучення внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик), надають гарантії або є поручителями за такими зобов'язаннями - за погодженням з органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю. Порядок таких погоджень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

27. Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 № 809 затверджено Порядок погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами(крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов'язаннями (далі - Порядок).

28. Згідно пункту 2 Порядку, в редакції чинній на момент укладенні оспорюваного договору, Залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантій або поруки за таким зобов'язанням погоджується: Мінфіном - щодо внутрішніх довгострокових  (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик); органом виконавчої влади, який здійснює функції  управління державною власністю (далі - уповноважений  орган), - щодо внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик).

29. Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

30. Всупереч вказаним вимогам закону, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях в повному обсязі не досліджено та не встановлено чи мало місце погодження на укладення оспорюваного договору з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, на виконання частини 4 статті 67 Господарського кодексу України та пункту 2 Порядку; чи відповідає укладення оспорюваного договору меті вказаних норм щодо контролю залучених позик та чи не допущено у даному випадку зловживань в державному секторі економіки.

31. Також, всупереч вказаним вимогам закону, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях в повному обсязі не досліджено та не встановлено з якою метою позивач брав позику згідно оспорюваного договору та чи не суперечить ця мета інтересам держави і суспільства, якщо суперечить то чи був умисел в обох сторін чи в якої з них.

32. Окрім того, всупереч вказаним вимогам закону, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях в повному обсязі не досліджено та не встановлено на що фактично позивачем були використані кошти отримані згідно оспорюваного договору і чи таке використання не суперечить інтересам держави і суспільства, якщо суперечить то чи був умисел в обох сторін чи в якої з них.

33. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

34. Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідають.

35. Рішення суду має прийматися і цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

36. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних рішення та постанови не були дотримані.    

37. Згідно пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

38. З огляду на зазначене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи порушено норми процесуального закону, а саме статті 43 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, неповно досліджено зібрані у справі докази, всі обставини справи в їх сукупності, а тому рішення суду першої інстанції від 12.09.2017 та постанову суду апеляційної інстанції від 28.11.2017 слід скасувати, а справу № 910/6271/17 слід направити до Господарського суду міста Києва на новий розгляд.

39. При новому розгляді суду необхідно дослідити та встановити чи мало місце погодження на укладення оспорюваного договору з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, на виконання частини 4 статті 67 Господарського кодексу України та пункту 2 Порядку, чи відповідає укладення оспорюваного договору меті вказаних норм щодо контролю залучених позик та чи не допущено у даному випадку зловживань в державному секторі економіки; з якою метою позивач брав позику згідно оспорюваного договору та чи не суперечить ця мета інтересам держави і суспільства, якщо суперечить то чи був умисел в обох сторін чи в якої з них; на що фактично позивачем були використані кошти отримані згідно оспорюваного договору і чи таке використання не суперечить інтересам держави і суспільства, якщо суперечить то чи був умисел в обох сторін чи в якої з них, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, постановити законне та обґрунтоване рішення.

40. Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення по справі № 910/6271/17 підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній з 15.12.2017, судом не здійснюється. 

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу державного підприємства "Укрмедпроектбуд" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/6271/17 задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2017 у справі № 910/6271/17 скасувати.

3. Справу № 910/6271/17 направити на новий судовий розгляд до Господарського суду міста Києва

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             В.В. Білоус

Судді                                                                                                          С.В. Жуков

                                                                                                                   Н.Г. Ткаченко