ПОСТАНОВА
Іменем України

16 травня 2018 року 

м. Київ
справа №820/6627/16
адміністративне провадження №К/9901/18052/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Кравчука В.М., 
суддів: Берназюк  Я.О., Коваленко Н.В., 
розглянув в попередньому судовому засіданні справу №826/14607/16 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року (суддя Спірідонов М.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року (судді Чалий І.С., Калитка О.М., Зеленський В.В.) у справі №820/6627/16 за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною.

І. ПРОЦЕДУРА

1.          Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив:
−          визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у направленні позивача на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 для встановлення придатності позивача за станом здоров'я виконувати роботу за професією провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Харківського міського центру зайнятості незаконною;
−          визнати бездіяльність Харківського обласного центру зайнятості в організуванні проведення попереднього (при прийнятті на роботу) медичного огляду позивача у відповідності до вимог ст. 169 КЗпП України та згідно наказу від 16.08.2016 № 652-к незаконною;
−          визнати бездіяльність Харківського обласного центру зайнятості в забезпеченні позивачу позачергового медичного огляду у відповідності до вимог ст. 17 Закону України «Про охорону праці» та згідно його заяви від 01.09.2016 незаконною.
2.          Ухвалою від 15.02.2017 провадження у справі в частині вимог до Харківського обласного центру зайнятості було закрито, а відтак розгляд справи здійснювався в межах позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у направленні позивача на медичний огляд, відповідно до медичних висновків, що викладені в медичній довідці № 265 від 30.01.2015 для встановлення придатності позивача за станом здоров'я виконувати роботу за професією провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Харківського міського центру зайнятості незаконною.
3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2017, в задоволенні позовних вимог було відмовлено. 
4. 29.05.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Позивача на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року.
5. У касаційній скарзі Позивач із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.05.2017 відкрито касаційне провадження у справі. 19.06.2017 надійшов відзив від Відповідача.
7. Клопотань, пов'язаних із розглядом справи, сторони не заявляли. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Позивач, маючи диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" та здобувши кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право", неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, в період якої отримував соціальні послуги, а саме консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.
9. Відповідно до довідки КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 20 від 30.01.2015 № 256 за висновком ВКК по роду хвороби ОСОБА_1, останньому не рекомендується праця, пов'язана з підійманням вантажу більш ніж 5 кг, тривалим прибуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним навантаженням.
10. Позивач, тривалий час шукаючи роботу, постійно з різних підстав відмовлявся від запропонованої йому роботи та вважав, що вина лежить виключно на відповідачі, який, ігноруючи приписи Закону України "Про зайнятість населення", неналежно виконував свої зобов'язання у сприянні позивачу у працевлаштуванні, що спричинило втрату ним своєї кваліфікації, що підтверджується додатками до персональної картки позивача, які наявні у матеріалах справи.
11. 12.08.2016 під час прийому ОСОБА_1 фахівцем центру зайнятості була опрацьована вакансія "Фахівець з питань зайнятості (хедхантер)", і за згодою позивача йому було видане направлення на працевлаштування до Харківського обласного центру зайнятості. Разом з цим, в характеристиці даної вакансії відсутні застереження, передбачені в довідці №265 від 30.01.2015.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12.          Позивач вважає, що бездіяльністю відповідача, яка полягає у не направленні його на попередній медичний огляд перед працевлаштуванням, було порушено Конституцію України та приписи Закону України "Про зайнятість населення".
13.          Відповідач, Харківській міський центр зайнятості, позов не визнав, зазначив, що всебічно сприяв працевлаштуванню позивача ОСОБА_1

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Вирішуючи справу, суд першої та апеляційної інстанції виходили з такого.
15.          Статтею 43 Конституції України визначено, що Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
16. Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення"). 
17.          Згідно ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.
18. Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.
19.          Проте, згідно ч.3 цієї ж статті Закону, у разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.
20. Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року N 198 п. 19 визначено, що у разі коли протягом шести місяців з дня реєстрації безробітному неможливо підібрати роботу за професією, підходящою є робота, що потребує зміни професії з урахуванням його здібностей, стану здоров'я, професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.
21. Згідно з п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.
22. Разом з цим, ч. 8 ст. 46 Законом України "Про зайнятість населення", визначено, що підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.
23. Відповідно до п. 22 Порядку №198, підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана із зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташоване за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.
24. Тобто, законодавцем чітко визначено перелік робіт, які не можуть вважатися для безробітного підходящими.
25.          Суд апеляційної інстанції зазначив, що підбір роботи для ОСОБА_1 проводився у відповідності до ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення» та з урахуванням висновку медичного закладу від 30.01.2015 №265. Також при опрацюванні вакансій було взято до уваги і лист Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка №20» від 30.12.2015 №1561, в якому зазначено, що визначити придатність до праці по будь-якій професії можливо тільки при вказівки роботодавцем характеристики умов праці, та у разі, якщо така професія потребує психо-емоційних навантажень - зазначене питання слід вирішувати при зверненні до Науково-дослідницького інституту профілактичної медицини для проведення психо-фізіологічної експертизи.
26.          Поряд з цим, перелік професій, які потребують психоемоційних перевантажень, передбачений наказом МОЗ України та Державного комітету України по нагляду за охороною праці №263/121 від 23.09.1994 р. "Про затвердження Переліку робіт, де є потреба в професійному доборі".
27.          Суд апеляційної інстанції зверну увагу, що в характеристиці вакансії жодних застережень, що передбаченні в довідці № 265 від 30.01.2015  не зазначено.
28.          Разом з цим, суд апеляційної інстанції вказує на те, що положенням про проведення щорічного профілактичного медичного огляду державних службовців, яке затверджено спільним наказом МОЗ України, Головного управління державної служби, Державного управління справами від 18.02.2003 р. №65/24/, передбачено проведення медичних оглядів для певної категорії працівників (держслужбовців), до яких спеціалісти служби зайнятості, у тому числі провідні фахівці з питань зайнятості    відділу організації працевлаштування населення, на даний час не відносяться.
29.          Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вищезазначеними актами не визначені роботи, пов'язані з виконанням функцій провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення, щодо яких передбачено обов'язкове проходження попереднього (при прийняті на роботу) медичного огляду. Вказана професія не потрапляє в число таких, які пов'язані з високим рівнем нервово-емоційної напруги.
30.          З цих підстав суди дійшли висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

31.          Позивач не погоджується з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки:
А) бездіяльність відповідача полягає у не направленні позивача на обов'язковий медичний огляд з метою встановлення шкідливості запропонованої роботи;
Б) суд проігнорував листування Відповідача з міською поліклінікою №20, відповідно до якого визначення придатності до виконання роботи за станом здоров'я можливо лише при вказівці роботодавцем характеру  умов праці;
В) судами були проігноровані докази, якими підтверджено факт незаконної відмови роботодавця направити Позивача на обов'язковий попередній медичний огляд.
32.          У відзиві Відповідач вважає касаційну скаргу необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

33.          Щодо доводу, наведеного у п. 31-А, суд апеляційної інстанції вказав, що законом не визначені роботи, пов'язані з виконанням функцій провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення, щодо яких передбачено обов'язкове проходження попереднього (при прийняті на роботу) медичного огляду. Вказана професія не потрапляє в число таких, які пов'язані з високим рівнем нервово-емоційної напруги (пп. 28-29).
34.          Щодо доводу, наведеного у п. 31Б, то судом апеляційної інстанції було зазначено, що підбір роботи для ОСОБА_1 проводився у відповідності до ст. 46 Закону України «Про зайнятість населення» та з урахуванням висновку медичного закладу від 30.01.2015 №265. Також при опрацюванні вакансій було взято до уваги і лист Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка №20» від 30.12.2015 №1561, в якому зазначено, що визначити придатність до праці по будь-якій професії можливо тільки при вказівки роботодавцем характеристики умов праці, та у разі, якщо така професія потребує психо-емоційних навантажень - зазначене питання слід вирішувати при звернення до науково-дослідницького інституту профілактичної медицини для проведення психо-фізіологічної експертизи (п. 25).
35.          Крім того, Суд звертає увагу, що інформація в листі Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка №20» від 30.12.2015 №1561 носить виключно рекомендаційний та знеособлений характер та жодним чином не дає певних вказівок щодо Позивача.
36.          Щодо доводу, наведеного у п. 31В, то Суд вважає, що вказані Позивачем письмові докази стосуються його трудових правовідносин з роботодавцем та мають розглядатися в порядку цивільного судочинства. Вказані докази жодним чином не підтверджують протиправність дій Відповідача.
37.          Суд звертає увагу на те, що законом не передбачено обов'язку центру зайнятості  направляти безробітного перед працевлаштуванням на обов'язковий попередній медичний огляд. Це зумовлено тим, що законодавством передбачено обов'язок виключно роботодавця організовувати попередній медичний огляд для працівників. Відповідач не є роботодавцем Позивача. 
38.          Крім того, метою медичного огляду працівника є визначення стану здоров'я, зокрема, можливості виконання ним певних трудових обов'язків. Тобто медичний огляд проводиться для встановлення відповідності працівника певній роботі (посаді), а не навпаки.
Попередній медичний огляд працівника не міняє його стану здоров'я з огляду на характер майбутньої роботи. Для того, щоб визначити, чи відповідає робоче місце індивідуальним потребам працівника з урахуванням стану його здоров'я та медичних показань, потрібно обстежувати (атестувати) робоче місце, а не працівника. 
39.          Відповідно до п.1 ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи. 
Аналізуючи наведену норму, можна зробити висновок, що вирішення питань зайнятості Відповідача вимагає від нього самостійного активного пошуку роботи, а від центру зайнятості - сприяння. Це передбачає добросовісну взаємодію безробітного та центру зайнятості. 
40.          У матеріалах справи наявні підтвердження, що Відповідач неодноразово підшукував та пропонував Позивачу велику кількість варіантів вакансій, враховуючи не тільки професію, досвід та кваліфікацію Позивача, а і його вимоги до посади. 
41.          Відповідач не рекомендував Позивачу адміністративну роботу, армію, правоохоронні органи, роботу на конвеєрі, торгівлю та посередництво, юриспруденцію, дипломатію, журналістику, роботу в шкідливих умовах. При цьому сам Позивач шукав роботу за спеціальністю соціолог, викладач з соціальних дисциплін, юрист, спеціаліст державної служби. Тобто Позивач, нехтуючи рекомендаціями Відповідача, хотів працевлаштуватися саме на такі посади. При цьому запропонована Позивачу (та на яку він погодився) посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Харківського міського центру зайнятості незаконною є посадою державної служби, тобто відповідає вимогам самого Позивача. 
42.          Суд зазначає, що кожне робоче місце має індивідуальні характеристики та особливі властивості. Посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення Харківського обласного центру зайнятості не входить до встановленого законом переліку професій, видів діяльності, виробництв і організацій, співробітники яких підлягають обов'язковим медичним оглядам.  У характеристиці посади особливих умов праці наведено не було. Відтак, робота мала усі ознаки «підходящої» і позивач на неї погодився. З огляду на це, відповідач належним чином здійснив свої обов'язки щодо працевлаштування позивача на підходящу роботу.
43.          Оцінюючи наведені Позивачем аргументи, Суд виходить що жодних аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не знайшов підтвердження. 
44.          До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
45.          Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.
46. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
47. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права. 
48. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.
49. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
50. З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року у справі №820/6627/16 за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко