Постанова
Іменем України
 
04 червня 2018 року
м. Київ
 
справа № 355/8275/15-ц
провадження № 61-9694св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Гармашов Георгій Миколайович,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року в складі судді Соболєвої І. П. та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Дашковської А. В., Кримської О. М., Подліянової Г. С.,
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г. М. про визнання дій приватного нотаріуса незаконними та відшкодування шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що 21 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. посвідчено спадковий договір між нею та ОСОБА_6 Предметом спадкового договору була квартира за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до умов договору зазначена квартира переходить до неї після смерті ОСОБА_6 
За два тижні до укладення спадкового договору від імені ОСОБА_6 була посвідчена довіреність на підготовку документів для наступного укладання спадкового договору. У довіреності були зазначені умови майбутнього договору, відповідно до яких набувач зобов'язується виконувати доручення щодо надання допомоги у забезпеченні необхідними продуктами харчування, ліками, медичним доглядом, інше; організувати поховання відчужувача за християнськими звичаями на цвинтарі; зробити запис про дату смерті на встановленій надгробній споруді; відзначати роковини смерті відчужувача відповідно до християнських звичаїв.
Жодної із зазначених умов у довіреності в договорі зазначено не було. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.
У серпні 2012 року син ОСОБА_6 подав до неї позов про визнання спадкового договору недійсним та витребування безпідставно набутого майна. 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2012 року позов було задоволено частково шляхом витребування від неї зазначеної квартири та скасування Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 28 листопада 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 квітня 2013 року рішення Апеляційного суду Запорізької області від 28 листопада 2012 року скасовано, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2012 року залишено в силі.
ОСОБА_4 вважає, що приватний нотаріус порушив вимоги законодавства при посвідченні спадкового договору, що потягло за собою визнання договору неукладеним, чим позивач понесла збитки у виді позбавлення права власності на квартиру. Також діями відповідача їй спричинено моральну шкоду.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача майнові збитки у розмірі 466 272,00 грн, моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн та судові витрати.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів вчинення приватним нотаріусом недбалості, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 квітня 2013 року не встановлено порушень законодавства з боку приватного нотаріуса.
 
Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня 2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з'ясували обставини справи, неправильно застосували норми цивільного законодавства.
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Установлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Суд установив, що 21 жовтня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г. М. Договір зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій. 
За змістом договору ОСОБА_4 зобов'язується виконувати розпорядження ОСОБА_6 і в разі його смерті набуває право власності на квартиру АДРЕСА_1.
За змістом статей 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана особі і майну громадянина або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній зв'язок, наявна вина зазначеної особи.
Спадкові договори, предметом яких є нерухоме майно, посвідчуються нотаріусом з дотриманням загальних правил посвідчення договорів відчуження.
Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат».
Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на його майно.
Відповідно до статті 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язанийвчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Відповідно до пункту 36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.
Отже, суд дійшов правильного висновку про те, що встановивши наміри сторін, а також ті обставини, що договір і не носить характеру мнимої та удаваної угоди, а також не є зловмисною угодою та вказавши про це в пункті 9 спадкового договору, приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію.
Диспозиція статті 27 Закону України «Про нотаріат», у якій передбачено можливість відшкодування потерпілому завданої шкоди за наявності у діях приватного нотаріуса вини у формі необережності та у виді недбалості, не виключає необхідності встановлення решти складових правопорушення, за наявності яких настає цивільна відповідальність за завдану шкоду.
Відмовляючи у задоволенні позову до приватного нотаріуса про відшкодування шкоди, суд правильно виходив із того, що порушень чинного законодавства у вчиненні нотаріальних дій приватний нотаріус не допустив, стосовно нього немає вироку суду, яким було б підтверджено його незаконні дії або недбалість, що призвели до спричинення шкоди, а також немає судового рішення, що набрало законної сили, яким визнано дії приватного нотаріуса незаконними і встановлено причинно-наслідковий зв'язок між цими діями та заподіяною позивачу шкодою.
Посилання в касаційній скарзі  на наявність рішення Орджонікідзескького районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2012 року не заслуговує на увагу, оскільки зазначеним рішенням не встановлено неправомірності дій приватного нотаріуса.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду про те, що не є підставою для задоволення позову наявність довіреності від відчужувача для подальшого укладання договору із зазначенням умов майбутнього договору, оскільки при посвідченні спадкового договору брав участь сам відчужувач ОСОБА_6, а не уповноважена на підставі довіреності особа ОСОБА_7, який погодився з усіма умовами договору.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2016 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 20 грудня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                            С. Ю. Мартєв 

                                                                                                            В.С. Висоцька 

                                                                                                            С.П. Штелик