ПОСТАНОВА
Іменем України
19 липня 2018 року 
Київ
справа №816/1039/17
адміністративне провадження №К/9901/23626/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М., Данилевич Н.А.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 у складі судді Єресько Л.О. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 у складі колегії суддів: Бегунца А.О. (головуючий), Старостіна В.В., Рєзнікової С.С. у справі №816/1039/17 за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в       Полтавській області (надалі - ТУ ДСА в Полтавській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області, в якому просив:
1.1.визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Полтавській області щодо нездійснення нарахування судді - голові ОСОБА_4 суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу судді в розмірі 10 мінімальних заробітних плат з відповідною доплатою за перебування на адмінпосаді голови суду, виплати за вислугу років, визначених Законом України "Про державний бюджет України на 2017 рік" за період з 01.01.2017 по 30.06.2017;
1.2.стягнути з ТУ ДСА в Полтавській області на користь ОСОБА_4 недоплачену суддівську винагороду за період з 01.01.2017 по 30.06.2017, включаючи її складові у вигляді виплати за вислугу років та доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду, виходячи з щомісячного розміру посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, що дорівнює 32 000 грн.;
1.3.зобов'язати ТУ ДСА привести нарахування суддівської винагороди ОСОБА_4 у відповідність до пункту 23 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України     "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII, в частині нарахування суддівської винагороди, доплати за вислугу років судді та перебування на адміністративній посаді голови суду відповідно до положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (Відомості ВРУ, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), виходячи з щомісячного розміру посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат в розмірі 32 000 грн., починаючи з 01.07.2017 та проводити такі виплати щомісячно.
2. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2017, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017, позовні вимоги задоволено частково.
2.1.Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Полтавській області в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_4 суддівської винагороди у розмірі, встановленому частиною 1 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІІІ, тобто 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII, за період з 01.01.2017 по 30.06.2017.
2.2.Зобов'язано ТУ ДСА в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 суддівську винагороду за період з 01.01.2017 по 30.06.2017, за період фактичної роботи та додаткової відпустки у розмірі, встановленому частинами  2, 3, 5 статті 133, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, тобто виходячи з посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, в розмірі 3200 грн., з виплатою щомісячної доплати за перебування на адміністративній посаді голови Диканського районного суду Полтавської області - з 01.01.2017 по 30.06.2017 в розмірі 10 % посадового окладу суду, доплати за вислугу років - з 01.01.2017 по 30.06.2017 в розмірі 80% від посадового окладу з урахуванням проведених позивачу виплат у вказаному періоді.          
2.3.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.          
3. Суди попередніх інстанцій встановили:
3.1.Відповідно до витягу з наказу №55 по відділу юстиції Полтавського облвиконкому від 22.06.1987, ОСОБА_4 призначений та зарахований на посаду народного судді Диканського районного народного суду з 22.06.1987.
3.2.Постановою Верховної Ради України від 11.05.2000 №1683-ІІІ ОСОБА_4 обраний на посаду судді цього суду безстроково. 
3.3.Рішенням зборів суддів Диканського районного суду Полтавської області від 25.08.2015 ОСОБА_4 обрано та призначено на адміністративну посаду голови суду Диканського районного суду Полтавської області терміном на 2 роки з 25.08.2015 по 24.08.2017 включно.
3.4.Наказом Диканського районного суду Полтавської області від 25.08.2015 №24-О/С "Про призначення ОСОБА_4 на посаду голови суду", ОСОБА_4 встановлено щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді голови суду у розмірі 10 % посадового окладу судді з 25.08.2015 по 24.08.2017.
3.5.ОСОБА_4 не проходив кваліфікаційного оцінювання у відповідності до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ, що не заперечується самим позивачем у позовній заяві.
3.6.Згідно штатного розпису Диканського районного суду Полтавської області на 2017 рік посадові оклади суддів затверджені на рівні 16 000 грн.
3.7.Наказом Диканського районного суду Полтавської області від 19.05.2015 №15-О/С ОСОБА_4 встановлено щомісячну доплату до посадового окладу за вислугу років у розмірі 80 % посадового окладу з 01.04.2015 (стаж роботи станом на 01.04.2015 -          36 років 00 місяців 22 дні).
3.8.Судами досліджено, що за змістом пояснень до бухгалтерського розрахунку            ТУ ДСА в Полтавській області та розрахункових листів, суддівська винагорода, доплата за вислугу років та оплата відпусток позивачу з 01.01.2017 по 30.06.2017 здійснювалась виходячи з посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 1600 грн.
4. Суди попередніх інстанцій приймаючи оскаржувані судові рішення про часткове  задоволення позовних вимог послались на те, що Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 135). Тому, на думку судів попередніх інстанцій, у відповідач не було підстав брати до уваги норми Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і визначений ним порядок розрахунку суддівської винагороди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на рівні 1600,00 грн. 

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Відповідач подав касаційну скаргу на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
6. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що суди попередніх інстанцій не врахували, що положення пункту 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ стосуються визначення розміру мінімальної заробітної плати. На думку скаржника, вказані норми не змінюють розміру посадового окладу судді, встановленого частиною 3 статті 133 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII. Тому, скаржник вважає, що у ТУ ДСА в Полтавській області не було визначених законодавством підстав для нарахування позивачу суддівської винагороди та інших виплат виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на рівні 3200,00 грн. 
7. Позивач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить відмовити у її задоволенні і залишити оскаржувані судові рішення без змін. На обґрунтування заперечень позивач зазначає, що суддівська винагорода не може визначатися жодними нормативними актами, крім Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і відповідно до норм останнього позивачу належить нараховувати та виплачувати суддівську винагороду і інші виплати, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, тобто 3200,00 грн.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
8.          Конституція України:
"Стаття 130. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій".
9. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (надалі - Закон №1402-VIII):
Стаття 135. Суддівська винагорода
"1. Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
…3. Базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року".
Розділ ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення"
"…22. Право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
23. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами)".
10.          Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI):
Стаття 133. Суддівська винагорода
"…3. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат".
11. Закон України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (надалі - Закон №108/95-ВР):
Стаття 3. Мінімальна заробітна плата
"Мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.
Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці".
Стаття 8. Сфера державного регулювання оплати праці
"Держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників".
12. Бюджетний кодекс України:
Стаття 40. Предмет регулювання закону про Державний бюджет України
"1. Законом про Державний бюджет України визначаються:
… 8) розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період".
13. Закон України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016  №1801-VIII:
"Стаття 8. Установити у 2017 році мінімальну заробітну плату:
у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень".
14. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017, надалі - Закон №1774-VIII):
Розділ ІІ "Прикінцеві та перехідні положення"
"3. Установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень".
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
15. Вирішуючи питання обґрунтованості поданої касаційної скарги, Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає  судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
16. З урахуванням наведених вище норм Конституції України та Закону №1402-VIII, розмір посадового окладу для суддів місцевих судів до моменту проходження кваліфікаційного оцінювання складає 10 мінімальних заробітних плат.
17. Разом з тим, в межах здійснення державного регулювання оплати праці, як це передбачено статтею 8 Закону №108/95-ВР, державою прийнятий Закон №1774-VIIІ, яким встановлені особливі умови визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, а саме, шляхом застосування починаючи з 01.01.2017 в якості розрахункової величини при їх визначенні мінімальної заробітної плати на рівні 1600 гривень, а не 3200 гривень. 
18. При цьому, норми пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" даного Закону безпосередньо не стосуються визначення розміру суддівської винагороди, адже ними врегульовано лише порядок застосування мінімальної заробітної плати. 
19. Законом №1774-VIIІ також не вносились зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI і посадовий оклад для цілей визначення суддівської винагороди залишився в залежності від 10 мінімальних заробітних плат.
20. Тому колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності суперечностей між нормами пункту 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII та нормами статті 130 Конституції України, частини 1 статті 135 Закону №1402-VIII щодо можливості визначення розміру винагороди судді виключно законом про судоустрій.
21. Стаття 22 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
22. За змістом статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 №928-VIII, установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.
23. З урахуванням норм статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, розмір суддівської винагороди, починаючи з 01.01.2017, порівнюючи з його розміром, що діяв протягом 2016 року, не змінився.
24. Тому, безпідставними і необґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій  про звуження обсягу та змісту прав позивача внаслідок прийняття Закону №1774-VIII.
25. Таким чином, судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме, Закону №1402-VIII та Закону №1774-VIII, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень про задоволення позовних вимог частково. 
26. За приписами частини 1 статті 351 КАС України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
27. З огляду на це, касаційна скарга ТУ ДСА в Полтавській області підлягає до задоволення, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
ПОСТАНОВИВ:
28.          Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області задовольнити. 
29.          Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 21.07.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017по справі №816/1039/17 за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії скасувати і ухвалити нове рішення,  яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.  
30. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
Н.А. Данилевич,
Судді Верховного Суду