ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

22 травня 2018 року 
справа №359/1615/16-а
адміністративне провадження №К/9901/13003/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:          
головуючого - Ханової Р.Ф.,
суддів: ГончаровоїІ.А., Олендера І .Я.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2016 року у справі №359/1615/16-a за позовом ОСОБА_2 до Київської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,
У С Т А Н О В И В:
У лютому 2016 року ОСОБА_2 (далі - позивач у справі) звернувся із позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому просив скасувати постанову відповідача у справі від 4 лютого 2016 року №0711/125110010/15, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 3 198,66 грн, з мотивів її безпідставності.
Позов мотивований тим, що в діях позивача у справі відсутній склад адміністративного правопорушення (умисна форма вини та об'єктивна сторона), відповідальність за яке передбачена статтею 485 Митного кодексу України, а також те, що код товару при поданні митної декларації ним визначено на основі товаросупровідних документів і вподальшому одразу виправлено на такий, що був визначений митним органом, що свідчить про відсутність у нього умислу на ухилення від сплати митних платежів. 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2016 року, позов задоволено, скасовано постанову у справі про порушення митних правил від 4 лютого 2016 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 198 грн, закрито провадження усправі про порушення митних правил №0711/125110010/15 у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.
Судові рішення мотивовані тим, що сам лише факт помилкового (неправильного) заявлення в митній декларації коду товару згідно з УКТ ЗЕД не є свідченням вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України. На користь висновку про наявність помилки свідчить також те, що випадок визначення коду товару відноситься до складних, і правильне зазначення коду, відповідно до визначеного митним органом, одразу здійснене позивачем після отримання відповідного рішення митного органу.
У поданій касаційній скарзі представник митного органу із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення цих судів та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що випадок класифікації товару у даній справі не є складним, оскільки визначення його коду не потребувало ні спеціальних знань, ні жодних досліджень, а всі необхідні документи для визначення правильного коду були у позивача, форма вини при вчиненні даного правопорушення може полягати як в непрямому умислі, так і у недбалості, а об'єктивна сторона полягає у фактичній несплаті митних платежів в належному розмірі. Зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв'язку з тим, що повний текст постанови цього суду виготовлений упродовж п'яти днів з моменту проголошення вступної та резолютивної частини, а в резолютивній частині вказано, що постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її оголошення.
Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України  провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Жодний з учасників справи у судове засідання не прибув, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що обумовлює розгляд справи у порядку письмового провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування в них норм матеріального та  процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.
Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.          
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.
Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили наступне.
6 жовтня 2015 року позивач подав електронну митну декларацію №125110010/2015/180788, в якій він заявив, що протеїнова снекова суміш «Тамарі» торгової марки «Max sport» має код згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1 та обкладається ставкою мита в розмірі 8%. 
27 жовтня 2015 року посадова особа митного органу надіслала електронне повідомленя надати додаткові документи із зазначенням інформації про спосіб вживання продукту, рецепт приготування, види обробки, яким підавались інгредієнти продукту. 
Після одержання цієї інформації рішенням відділу контролю за класифікацією та кодування товарів Київської митниці від 30 жовтня 2015 року код цього товару згідно з УКТ ЗЕД становить НОМЕР_2 та обкладається ставкою мита в розмірі 10%.
4 лютого 2016 року митним органом складено постанову в справі про порушення митних правил №0711/125110010/15, якою менеджера з митного супроводу імпорту та експорту товарів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 3 198,66 грн (далі - спірна постанова). 
У мотивувальній частині спірної постанови вказано, що позивачем заявлено у електронній митній декларації від 26 жовтня 2015 року №125110010/2015/180788, з метою зменшення митних платежів на суму 1066,22 грн, неправдиві відомості щодо коду товару.
Підставою для зміни коду товару (протеїнової снекової суміші «Тамарі» по 45 гр, 204 короба, торгівельної марки Maх Sport, Словаччина) стало надання декларантом (позивачем) інформації від виробника, з описом складу товару та процесу його готування, отже інформація, на підставі якої митним органом змінено код товару згідно з УКТ ЗЕД, знаходилась виключно у розпорядженні позивача та не була врахована ним при визначенні коду товару.
Рішення відділу контролю за класифікацією та кодування товарів Київської митниці від 30 жовтня 2015 року позивач не оскаржував. Натомість, того ж дня позивач подав повторну митну декларацію №125110010/2015/180869, в якій вказав код товару  НОМЕР_2 та зазначив ставку мита в розмірі 10%. 
Дана обставина оцінена судами як така, що свідчить про відсутність в діях позивача умислу на їх вчинення, що охоплюються диспозицією статті 485 Митного кодексу України. 
З таким твердженням не може погодитись Суд з огляду на викладене нижче.
Стаття 458 Митного кодексу України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За змістом статей 10, 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає декілька варіантів об'єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.
Аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об'єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв'язку з необережністю (недбалістю). Протилежний висновок судів про те, що суб'єктивна сторона даного правопорушення можлива лише у формі умислу, є безпідставним, оскільки особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних плтежів. 
Відповідно до частини шостої статті 69 Митного кодексу України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються  органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Позивача у справі притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення статті 485 Митного кодексу України, а саме за заявлення неправильного коду товару внаслідок ненадання повної інформації про нього, яка була додатково витребувана митним органом, що призвело до неналежної сплати митних платежів. 
З урахуванням встановлених у справі обставин та з огляду на зміст наведених норм, Суд дійшов висновку, що дії позивача охоплюються диспозицією статті 485 Митного кодексу України і підпадають під «інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів», які мали наслідком неналежну сплату останніх. 
Доводи сторін стосовно складності визнаначення коду товару суд оцінює наступним чином.
У відповідності до положень частин другої, п'ятої статті 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД; під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
З обставин справи вбачається, що у митного органу в процесу контролю правильності класифікації товару виникли суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, що викликало необхідність отримання додаткової інформації, яка була запитана митним органом і на основі якої визначено новий код товару.
Зазначене, з урахуванням положень частини шостої статті 69 Митного кодексу України, свідчить про те, що спірна постанова митного органу винесена у відповідності до закону, внаслідок чого безпідставно скасована судами попередніх інстанцій.
Ухвалюючи судові рішення у справі суди попередніх інстанцій не правильно застосували норми матеріального права внаслідок неправильного тлумачення закону.
Відповідно до частин першої, третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, скасування постанов судів першої і апеляційної інстанцій та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну Київської митниці Державної фіскальної служби задовольнити.
Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2016 року у справі №359/1615/16-a скасувати.
Прийняти нову постанову.
Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Київської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил від 4 лютого 2016 року №0711/125110010/15.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                               Р.Ф.Ханова
Судді:                                                                                                                             І.А.Гончарова
                                                                                                                    І.Я.Олендер