ПОСТАНОВА
Іменем України

21 червня 2018 року 
Київ
справа №423/1358/15-а
адміністративне провадження №К/9901/12707/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 423/1358/15-а
за позовом ОСОБА_2
до Адміністративної комісії виконавчого комітету Попаснянської міської ради Луганської області 
про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності
за касаційною скаргою ОСОБА_2 
на постанову Попаснянського районного суду Луганської області у складі судді Мазура М.В. від 02 грудня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Яструбової Л.В., Ляшенко Д.В., Гаврищук Т.Г. від 19 січня 2016 року, 
В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
10 листопада 2015 року ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач або скаржник) звернувся до суду з адміністративним позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Попаснянської міської ради Луганської області (далі за текстом - відповідач) про скасування постанови адміністративної комісії виконкому Попаснянської міської ради від 05 листопада 2015 року № 25 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за порушення частини другої статті 156 Кодексу України про адміністративну відповідальність (далі за текстом - КупАП) та закриття провадження по справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП України за відсутністю в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП України.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 02 грудня 2015 року позов залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що закон у даному випадку відповідав вимогам якості та «передбачуваності», оскільки системне тлумачення частини другої статті 156 КУпАП і рішення виконкому Попаснянської міської ради від 18 жовтня 2013 року № 117 дає чітке уявлення про наслідки вчинення відповідних дій, зокрема, про можливість притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому указане рішення виконкому не є очевидно незаконним, а тому, якщо позивач або його роботодавець були переконані у його незаконності, то вони мали достатній час і правові можливості оскаржити це рішення в суді, а не продовжувати діяти всупереч його положенням під загрозою притягнення до юридичної відповідальності. 
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 02 грудня 2015 року - без змін.
Колегія суддів апеляційної інстанції погодилася з висновком суду першої інстанції та вважає, що при винесенні спірної постанови по справі про адміністративне правопорушення з'ясовано всі обставини, а тому, постанова адміністративної комісії виконавчого комітету Попаснянської міської ради Луганської області прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для її скасування не вбачається. На підставі зазначеного, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 02 грудня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року та направити справу на новий розгляд.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга подана 29 лютого 2016 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № 423/1358/15-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
Згідно з пунктом 4 Перехідних положень КАС України касаційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.
Верховний Суд ухвалою від 06 червня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 423/1358/15-а та призначив її до розгляду ухвалою від 18 червня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 21 червня 2018 року. 
У касаційній скарзі клопотань заявлено не було.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Позивач 23 жовтня 2015 року о 23:30 год., працюючи продавцем магазину «Любимий» по вул. Миру 142 у місті Попасна Луганської області, продав пиво «Оболонь» 2,5 л. 4-5% громадянину ОСОБА_6, чим порушив пункт 1 рішення виконкому Попаснянської міської ради № 117 від 18 жовтня 2013 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 156 КУпАП, про що свідчить Постанова № 25 Адміністративної комісії виконкому Попаснянської міської ради від 05 листопада 2015 року.
Даною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 
Крім того, вищезазначені обставини викладено в протоколі про адміністративне правопорушення ЛГ № 005604 23 жовтня 2015 року, який складено ст. СДІМ Попаснянського РВГУМВС старшим лейтенантом міліції Лобаньовим С.О.
Позивач не погодився із вказаним рішенням та оскаржив його до суду.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами порушено вимоги статті 283 КУпАП, а саме, судами не взято до уваги той факт, що у спірній постанові не міститься опису обставин, встановлених при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відсутні дані про характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а лише є посилання на протокол про адміністративне правопорушення. Крім того, скаржник зазначив, що судами не враховано, що протокол про адміністративне правопорушення також складено з істотними порушеннями, а саме, в протоколі не зазначено суть адміністративного порушення, в чому саме полягає порушення, який нормативний акт порушено, протокол не підписано понятими, які зазначені в протоколі. На думку скаржника, рішення виконкому Попаснянської міської ради Луганської області від 18 жовтня 2013 року № 117 «Про заборону роздрібної торгівлі в нічний час алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (крім безалкогольного) на території міста Попасна» прийнято без дотримання вимог чинного законодавства України, оскільки таким чином Виконком фактично втручається у господарську діяльність суб'єктів господарювання, а саме, обмежує права власників торгівельних об'єктів у здійсненні ними незаборонених законом видів підприємницької діяльності, зокрема, продажу напоїв в місті Попасна.
Відповідачем 28 березня 2016 року подані заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.
Відповідач свої заперечення обґрунтовує тим, що адміністративна комісія прийняла законне рішення, без порушень норм КУпАП в процесі розгляду, крім того, дію пункту1 рішення виконкому Попаснянської міської ради № 117 від 18 жовтня 2013 року було відновлено рішенням виконкому від 24 червня 2014 № 79 «Про скасування рішення виконавчого комітету Попаснянської міської ради від 07 травня 2014 року № 62 «Про тимчасову заборону роздрібного продажу алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива, обмеження режиму роботи закладів, установ та організацій сфери обслуговування громадського харчування та розважальних закладів» і на момент винесення оскаржуваного рішення воно є чинним.
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД 
Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
18 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Попаснянської міської ради Луганської області, за пропозицією Попаснянського РВ ГУМВС України в Луганській області на підставі статей 140, 146 Конституції України, підпунктів 1-4 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», статті 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обмеження споживання і продажу пива та слабоалкогольних напоїв», Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», пункту 9 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою КМУ від 30 липня 1996 року № 854, постанови КМУ від 15 червня 2006 року № 833 «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення» прийнято рішення № 117 «Про заборону роздрібної торгівлі в нічний час алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (крім безалкогольного) на території міста Попасна» (далі за текстом - Рішення № 117).
Пунктом 1 Рішення № 117 заборонено роздрібну реалізацію алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв та пива (крім безалкогольного) на території міста Попасна у тимчасових спорудах торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, стаціонарних об'єктах торгівлі, крім закладів ресторанного господарства, у період з 23.00 години до 7.00 години кожного дня, враховуючи вихідні та свята.
Частиною другою статті 156 КУпАП передбачено відповідальність працівників підприємств торгівлі або громадського харчування за порушення правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена.
Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.
Зі змісту статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа), при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції
Надаючи правову оцінку доводам касаційної скарги та висновкам судів першої та апеляційної інстанції, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до положень частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Колегія суддів Верховного Суду проаналізувавши у сукупності положення законодавства, зокрема, статей 33, 156, 280 КУпАП та пункт 1 Рішення № 117, яким заборонено роздрібну реалізацію алкогольних напоїв, слабоалкогольних напоїв та пива (крім безалкогольного) на території міста Попасна у тимчасових спорудах торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, стаціонарних об'єктах торгівлі, крім закладів ресторанного господарства, у період з 23.00 години до 7.00 години кожного дня, враховуючи вихідні та свята, вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанції відносно того, що при винесенні Постанови № 25 Адміністративної комісії виконкому Попаснянської міської ради від 05 листопада 2015 року по справі про адміністративне правопорушення з'ясовано всі обставини, а тому, зазначена постанова прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, підстав для її скасування не вбачається.
Доводи касаційної скарги не містять належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки судів. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Суд, також, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов'язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine, аpplication no. 63566/00).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 02 грудня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                       Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          М.І. Гриців 
                                                                                          Н.В. Коваленко