ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2018 року 
Київ

справа №826/24294/15
адміністративне провадження №К/9901/35435/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ" на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року (суддя Пилипенко О.Є.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві, Головного управління ДФС у м.Києві, Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ" (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві, Головного управління ДФС у м.Києві, Державної фіскальної служби України про визнання незаконними та скасування рішення (листа) Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві від 18 березня 2015 року вих. №7136/10/26-58-11-02-18 "Про відмову у прийнятті податкової звітності", рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 20 травня 2015 року №8080/10/26-15-11-03-11 про результати розгляду первинної скарги, рішення Державної фіскальної служби України від 21 серпня 2015 року №18018/6/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги; зобов'язання Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві включити відомості з поданої Товариством податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період - календарний місяць - лютий 2015 року, доповнення та додатків до цієї декларації, до облікових даних щодо Товариства у інформаційних базах даних Державної фіскальної служби України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Товариство звернулось до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 07 грудня 2016 року Київський апеляційний адміністративний суд залишив подану позивачем апеляційну скаргу без руху в зв'язку з недоданням до неї документа про сплату судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI. При цьому, Товариству надано двадцятиденний з моменту отримання ухвали строк для усунення недоліку апеляційної скарги.

27 січня 2017 року (згідно дати штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті) Товариство звернулось до апеляційного суду із заявою, в якій просило роз'яснити ухвалу від 07 грудня 2016 року.

В поданій заяві, позивач просив роз'яснити, в зв'язку з чим суддя Київського апеляційного адміністративного суду при постановленні ухвали від 07 грудня 2016 року здійснила перевірку не лише зарахування сплаченого Товариством судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, а й повноти його сплати; зазначила про невідповідність апеляційної скарги приписам частини 6 статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), хоча остання вимагає лише додання до апеляційної скарги документа про сплату судового збору і такий документ позивачем було додано; поставила допуск позивача до правосуддя в залежність від сплати ним судового збору, не врахувавши, що відповідно до статті 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року у задоволенні заяви Товариства відмовлено, оскільки судом не встановлено передбачених статтею 170 КАС України підстав для роз'яснення ухвали цього ж суду від 07 грудня 2016 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції від 06 лютого 2017 року, Товариство звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права й залишення поза увагою наведених ним в заяві про роз'яснення судового рішення мотивів, які, на його думку, викликають необхідність у такому роз'ясненні, просило вказану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Відповідачі своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу суду не скористались.

В подальшому, справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (частина 2 статті 170 КАС України).

Отже, за змістом наведеної норми, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Це стосується випадків, коли судом не дотримано вимоги ясності та визначеності рішення; невизначеність же судового рішення означає, що воно містить положення, які викликають суперечки щодо розуміння його змісту як такого та/або під час виконання.

Таким чином, вказана стаття КАС України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

При цьому, роз'яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню й без такого роз'яснення його важко виконати або існує значна ймовірність неправильного його виконання.

Водночас, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Отже, необхідність роз'яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим, як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, хто буде здійснювати його виконання, й, при цьому, саме можливість примусового виконання рішення як така є однією з умов подання заяви про його роз'яснення.

За наведеного, роз'ясненню підлягає судове рішення, яким суд розв'язав спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов'язки та інтереси учасників спірних правовідносин, але не те, що прийнято з процесуальних питань, які не стосуються суті спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказує на ту чи ту процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.

Враховуючи викладене, касаційний суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення поданої Товариством заяви про роз'яснення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2016 року, а відтак і для скасування постановленої цим судом ухвали від 06 лютого 2017 року.

Доводи ж касаційної скарги таких висновків суду не спростовують та фактично зводяться до відсутності, на думку позивача, у апеляційного суду обов'язку перевіряти правильність (повноту) сплати судового збору при зверненні особи з апеляційною скаргою, проте такі твердження Товариства суперечать положенням як частини 6 статті 187, частини 2 статті 189 КАС України, так і частини 7 статті 6 Закону №3674.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України (в редакції, чинній на момент ухвалення даної постанови) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В: 

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКЕЯ" залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду