ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/21864/16 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Мамалуй О.О., Ткач І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сігнаєвської К.І.;

за участю представників:
позивача - Тація Д.М., 
відповідача -1 - Тарана Є.О., 
відповідача -2 - Жадана К.М.,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу повного товариства "Ломбард "Експрес - Готівка" товариство з обмеженою відповідальністю "Світ фінансових рішень" і Компанія",

на рішення Господарського суду міста Києва 
(суддя - Курдельчук І.Д.)
від 31.01.2017,
та постанову Київського апеляційного господарського суду
(головуючий - Дикунська С.Я., судді - Жук Г.А., Мальченко А.О.)
від 27.02.2018,

за позовом  повного товариства "Ломбард "Експрес - Готівка" товариство з обмеженою відповідальністю "Світ фінансових рішень" і Компанія",
до 1) Національного банку України,
     2) публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Союз",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
про стягнення 845 000,00 грн,

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2016 року повне товариство "Ломбард "Експрес-Готівка" товариство з обмеженою відповідальністю "Світ фінансових рішень" і Компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України, публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Союз" про солідарне стягнення 845 000, 00 грн збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем-2 наданого позивачем платіжного доручення № 1865 від 26.10.2016 про перерахування грошових коштів на загальну суму 845 000, 00 грн з рахунку ПТ "Ломбард "Експрес-Готівка" ТОВ "Світ фінансових рішень" і Компанія", відкритого в ПАТ "КБ "Союз" (через відсутність технічної можливості здійснювати будь-які платежі у зв'язку із невиконанням Національним банком України судових рішень у справах № 826/4275/16, № 826/7833/16). Зазначає, що судовими рішеннями були визнані протиправними та скасовані постанови правління НБУ № 162/БТ, № 299/БТ про ліквідацію банку та зобов'язано відповідача-1 вчинити дії щодо відновлення відповідача-2 як учасника системи електронних платежів, дозволити усі початкові платежі банку в системі електронних платежів. Внаслідок протиправних дій чи бездіяльності НБУ (невиконання рішень у справах № 826/4275/16, № 826/7833/16), ПАТ "КБ "Союз" не мало технічної можливості виконати платіжне доручення, порушило умови договору й завдало позивачу збитків в розмірі, який дорівнює сумі невиконаного відповідачем-2 платежу за платіжним дорученням (845 000, 00 грн).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018, у задоволенні позову відмовлено.

26.03.2018 ПТ "Ломбард "Експрес - Готівка" ТОВ "Світ фінансових рішень" і Компанія" подало касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018, в якій просило постановлені у справі судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Підставами для скасування судових рішень зазначає підтвердження наданими доказами неправомірності дій відповідачів (порушення відповідачем-2 умов договору та невиконання відповідача -1 судових рішень у справах № 826/4275/16, № 826/7833/16); факт заподіяння позивачу шкоди (збитків) у розмірі, який дорівнює сумі невиконаного відповідачем -2 платежу за платіжним дорученням № 1865 від 26.10.2016 (845 000, 00 грн); наявність вини обох відповідачів та існування між збитками та порушеннями відповідачів причинного зв'язку, а отже, доведення ним наявності всіх чотирьох обов'язкових умов для цивільно-правової відповідальності відповідачів. Судами було взято до уваги лише доводи відповідачів (зокрема, відповідача - 1), на користь яких прийнято рішення, що є порушенням ст. 7 ГПК України (ст. 4^2 ГПК України в редакції до 15.12.2017) щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; позивач був позбавлений права на справедливий суд,  передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зазначає про безпідставність застосування судами ч. 6 ст. 46, ч. 4 ст. 191 ГПК України (ч. 6 ст. 22, ч. 5 ст. 78 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) до цих правовідносин.

У відзиві на касаційну скаргу Національний банк України посилається на те, що він не є стороною договірних відносин між ПАТ "Комерційний банк "Союз" і позивачем, у нього відсутні зобов'язання перед позивачем щодо виконання умов договору, а отже немає підстави для стягнення з нього збитків (солідарно). Зазначає про те, що позивачем не було надано суду доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями/бездіяльністю відповідачів та заявленою сумою збитків; не обґрунтовано належним чином їх вину та не доведено заявленого розміру збитків. Посилається на те, що апеляційний суд правомірно встановив, що позивачем не було доведено понесення ним збитків, оскільки грошові кошти знаходяться на відкритому за договором банківському рахунку, а тому 845 000,00 грн не можна вважати реальними збитками.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень та ухвалення нового рішення відповідно до вимог ст. 311 ГПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 27.02.2012 між ПТ "Ломбард "Експрес-Готівка" ТОВ "Світ фінансових рішень" і Компанія" (клієнтом) та ПАТ "КБ "Союз" (банком) укладено договір № 1643.1М банківського мультивалютного рахунку, за п. 1.1. якого банк відкриває клієнту поточний мультивалютний рахунок № 26507200101643 (відповідно до додаткового договору № 1 від 22.04.2015 було відкрито додатково поточний рахунок № 26046200101643) в національній валюті України для зберігання коштів клієнта та зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта за цим рахунком за плату, встановлену у розділі 3 договору, відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема банківських правил (нормативно-правових актів НБУ, внутрішніх положень банку тощо) та умов договору, а клієнт - здійснювати операції за розрахунком відповідно до вимог чинного законодавства України (банківських правил та умов договору).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.3. договору клієнт здійснює операції за рахунком на підставі платіжних інструментів, включаючи розрахунково-касові документи, які передбачені чинним законодавством України та банківськими правилами. Переказ та списання коштів з рахунку клієнта здійснюється банком з урахуванням залишку на початок дня та поточних надходжень на його рахунок протягом операційного дня.

Пунктом 2.5 договору визначено, що розрахунково-касові документи банк приймає та виконує в день їх надходження за умови, що вони були надані в період операційного часу, який встановлюється для кожної валюти окремо, з урахуванням умов п. 2.8 договору. У разі надходження до банку платіжного документа клієнта в іноземній валюті після закінчення операційного часу, цей платіж виконується з датою валютування "наступний робочий день".

На виконання умов договору відповідачем-2 було відкрито позивачу рахунок.

26.10.2016 ПТ "Ломбард "Експрес-Готівка" ТОВ "Світ фінансових рішень" і Компанія" надало до виконання банку платіжне доручення № 1865 від 26.10.2016 на суму 845 000, 00 грн з призначенням платежу "часткове повернення коштів згідно з договором фінансового кредиту № 2-16К від 29.06.2016 без ПДВ", одержувачем за яким є ТОВ "Схід Фінанс". 

Відповідач-2 цього платіжного доручення не виконав, посилаючись на відсутність технічної можливості здійснювати будь-які платежі через невиконання НБУ судових рішень у справах № 826/4275/16, № 826/7833/16, якими постанови правління НБУ № 162/БТ, № 299/БТ про ліквідацію банку були визнані протиправними та скасовані, а відповідача-1 зобов'язано вчинити дії щодо відновлення відповідача-2 як учасника системи електронних платежів, дозволити усі початкові платежі банку в системі електронних платежів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У п. 8 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
За ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала в зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Визначення поняття збитків наводяться також у частині 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, що допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача  шкоди; вина заподіювача шкоди, за винятком випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст. 614 ЦК України).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. При цьому, за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. 

Згідно з ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Встановивши, що грошові кошти в розмірі 845 000, 00 грн знаходяться на відкритому за договором банківському рахунку, який діє, не розірвано та не припинено, суди прийшли до правильного висновку, що ці грошові кошти не є збитками позивача в розумінні ст. 22 ЦК України.

Судами встановлено, що прийняті у справах № 826/4275/16, № 826/7833/16 рішення неодноразово оскаржувалися до судів та на час розгляду апеляційним судом цієї справи, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 у справі № 826/4275/16 (якою визнано протиправними та скасовано постанову Правління НБУ № 162/БТ від 15.03.2016 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Союз", рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.03.2016 № 343 "Про початок процедури ліквідації АТ "КБ "Союз" та делегування повноважень ліквідатора банку" та зобов'язано НБУ вчинити відповідні дії) була оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, а тому не набрала законної сили.

Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суди прийшли до висновку про недоведеність позивачем протиправності дій/бездіяльності відповідача -1, а отже і дій відповідача -2, внаслідок яких позивачу було б завдано збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.  Встановивши, що позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення у діях відповідачів, суди  обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.

Щодо доводів позивача про те, що судами було взято до уваги лише доводи відповідачів, на користь яких було прийнято рішення, що є порушенням ст. 7 ГПК України (ст. 4^2 ГПК України в редакції до 15.12.2017), то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4^2 ГПК України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог ст. 4^2 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Рішення місцевого суду було прийнято відповідно до вимог ст. ст. 4^2, 32-34, 43, 82, 84 ГПК (в редакції до 15.12.2017), судом були почуті сторони, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Проніна проти України"), а тому доводи позивача про порушення судом ст. 4^2 ГПК України є безпідставними.
Згідно з ст. 236 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 236 ГПК України).
Частиною 5 ст. 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Постанова апеляційного суду відповідає вимогам ст. ст. 7, 236 ГПК України (в редакції з 15.12.2017).

Незгода позивача з рішенням господарських судів не є доказом неправильного застосування цими судами норм матеріального і процесуального права.
Отже, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, та з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
За таких обставин підстав для скасування рішення господарських судів немає.

Оскільки підстав для скасування судових рішень та ухвалення нового немає, то відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання касаційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
касаційну скаргу повного товариства "Ломбард "Експрес - Готівка" товариство з обмеженою відповідальністю "Світ фінансових рішень" і Компанія" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 31 січня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2018 року у справі за № 910/21864/16 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Л. Стратієнко 
Судді                                                                                             О. Мамалуй
                                                                                                      І. Ткач