ПОСТАНОВА
Іменем України

15 червня 2018 року 
Київ
справа №640/22069/14-а
адміністративне провадження №К/9901/1412/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 у складі колегії суддів: Подобайло З.Г. (головуючого), Тацій Л.В., Григорова А.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - Харківська митниця Міндоходів про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - Харківська митниця Міндоходів про визнання дій неправомірними та скасування постанови.
Постановою Київського районного суду м.Харкова від 05.01.2015 позов задоволено частково. Визнано дії державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Сілакова М.В. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 10.02.2014 неправомірними та такими, що не відповідають вимогам ч.1 ст. 24, п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Скасовано постанову державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Сілакова М.В. від 10.02.2014 про відмову у відкритті виконавчого провадження за ВП №42056896. Зобов'язано державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Сілакова М.В. винести постанову за виконавчим документом - постановою Київського районного суду м. Харкова від 30.08.2013 (справа №640/14004/13-п) відповідно до вимог ч.1 ст. 24, п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». У іншій частині позову судом відмовлено з підстав необгрунтованості.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нову про відмову в задоволенні позову.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою Київського районного суду м.Харкова від 30.08.2013 у справі №640/14004/13-п гр. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України та постановлено застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 74549 грн. та конфіскувати безпосередні предмети порушення митних правил - автомобільні охоронні модулі вартістю 74549 грн. Постанова набрала чинності 10.09.2013.
Оскільки ОСОБА_2 добровільно штраф не сплатив,  Харківська митниця Міндоходів направила заяву про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2013 №14.3/04-14.1/5412 за зазначеною постановою суду до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.
03.12.2013 державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Сіухіним Д.І. була винесена постанова ВП №41047967 про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання.
06.02.2014 Харківська митниця Міндоходів звернулась з відповідною заявою до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання вказаної постанови, яка була надіслана 24.01.2014 рекомендованим листом.
Постановою державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції Сілакова М.В. від 10.02.2014 відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче  провадження», а саме у заяві і виконавчому документі різні ідентифікаційні коди.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції Сілакова М.В. щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №42056896 від 10.02.2014 з мотивів, які не стосуються пропуску строку пред'явлення документу до виконання є протиправними та такими, що не відповідають вимогам ч.1 ст. 24, п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог апеляційний суд вказав, що право на оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження надано лише  стягувачу, яким, в даному випадку, є Харківська митниця Міндоходів, при цьому, ОСОБА_2 є боржником, тому права на оскарження постанови не має.
Позивач оскаржив в касаційному порядку вказане судове рішення апеляційного суду з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального права, просить його скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі. Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає про порушення апеляційним судом положень Закону України «Про виконавче провадження».
Учасники справи не скористались правом подачі до суду відзиву на касаційну скаргу.
Третя особа надіслала до суду відзив на касаційну скаргу та просить залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення. Зазначає, що апеляційний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що судове рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Згідно зі статтею 14 КАС України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до  частини 1  статті 255 цього Кодексу постанова або  ухвала суду, яка набрала  законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Згідно з частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон №606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець про відмову у відкритті виконавчого провадження виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.
Тобто, постанова про відмову у відкритті провадження боржнику не надсилається.                    
Згідно з частиною 4 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.
Як вірно встановлено апеляційним судом, право на оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження надано лише стягувачу, яким, в даному випадку є Харківська митниця Міндоходів. При цьому, позивачу  як боржнику такого права не надано.  
Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1 статті  6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
З огляду на зазначене, спірним рішенням суб'єкта владних повноважень не порушено права, свободи або інтереси позивача, тому висновки апеляційного суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 є правильними.
Аргументи позивача про неправильне застосування апеляційним судом положень Закону України "Про виконавче провадження" не підтвердились, тому судом відхиляються.
Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків щодо неправильного застосування чи невірного тлумачення судом апеляційної інстанції норм матеріального права або порушення ними норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015  - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - Харківська митниця Міндоходів про визнання дій неправомірними та скасування постанови -  залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
 Н.А. Данилевич ,
Судді Верховного Суду