Постанова
іменем України
18 червня 2018 року
м. Київ
провадження № 51-6602ска18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
судді-доповідача                       ОСОБА_1 
суддів:                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за статтями 122-4, 124, 130 КУпАП,
встановив
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується та просить скасувати у касаційному порядку зазначені постанови, винесені у справі про адміністративне правопорушення. 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку касаційного оскарження судового рішення. Проте з касаційної скарги та наданих до неї копій оскаржених судових рішень убачається, що підстави для розгляду такого клопотання відсутні, оскільки особа звернулася до Верховного Суду в межах строку касаційного оскарження. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що відкриті провадження слід відмовити на таких підставах.
Так, статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. 
Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Виходячи з основних засад судочинства згідно з п. 8 ч.1 ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується виключно у визначених законом випадках, що повністю відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці ЄСПЛ щодо можливості держави встановлювати певні обмеження права на перегляд судового рішення судами вищого рівня (рішення у справах: «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).
Правила, які конкретизують положення Конституції України щодо обмеження можливості касаційного оскарження рішень суду також визначені у КУпАП. Так, відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду, при цьому, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. Отже, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачена можливість касаційного оскарження постанови апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення.
Також, необхідно зазначити, що забезпечене Конституцією України право на судовий захист і забезпечене Європейською конвенцією з прав людини та основоположних свобод право на справедливий суд не порушуються такими викладеними у законах процесуальними механізмами допуску до касаційного перегляду.
Зважаючи на наведене, керуючись принципом верховенства права при здійсненні правосуддя, виходячи з основних засад судочинства, якими відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення виключно у визначених законом випадках, а також враховуючи те, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, суд вважає, що особі необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, Суд
ухвалив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 21 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 23 квітня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3
Судді: