ПОСТАНОВА
Іменем України

19 червня 2018 року 
Київ

справа №2а/1770/2232/2012
адміністративне провадження №К/9901/39114/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Гімона М.М.,
суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., 

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року та ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», державного реєстратора Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Бабак Світлани Володимирівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2009 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації " (надалі - КП «Рівненське ОБТІ», державного реєстратора КП "Рівненське ОБТІ" Бабак С.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про визнання дій та рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права власності протиправними, зобов'язання скасувати запис про державну реєстрацію права власності та визнати недійсним свідоцтво про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

25 березня 2013 року ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог про скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно (нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1), скасування витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію права власності.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання дій по проведенню технічної інвентаризації за зверненням в.о. начальника відділу ДВС Рокитнівськогорт РУЮ в Рівненській області за № 3275 від 10 грудня 2007 року протиправними, визнання рішення про проведення таких дій та за наслідками їх проведення не чинними і скасування технічного паспорту, виданого із записом в графі «власник» - «СГП «Сонячне» від 26 рудня 2007 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково - визнано нечинним рішення державного реєстратора КП «Рівненське ОБТІ» про державну реєстрацію права власності на об'єкт за ОСОБА_3 від 13 червня 2008 року.

10 листопада 2014 року позивач звернувся до суду першої інстанції із заявами про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року та ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року (про закриття провадження) у справі № 2а/1770/2232/2012.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року вищезазначену заяву позивача залишено без задоволення.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 23 березня 2013 року за нововиявленими обставинами. Постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 23 березня 2013 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 23 березня 2013 року за ново виявленими обставинами. Постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Рівненського окружного адміністративного суджу від 23 березня 2013 року за ново виявленими обставинами.

Не погоджуючись із ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року та ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року, позивач оскаржив їх в касаційному порядку. Хоча у прохальній частині своєї скарги позивач просить скасувати лише одну ухвалу суду апеляційної інстанції, проте зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_1 фактично оскаржує дві ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суд від 22 березня 2017 року у справі № 2а/1770/2232/2012. У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення справи по суті.

В обґрунтування касаційної скарги позивач також зазначив, що ухваленні судом першої та апеляційної інстанцій рішення перешкоджають судовому захисту його прав, порушених неправомірними діями та рішеннями відповідача відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, судами порушено конституційне право позивача на судовий захист. Всупереч положенням статей 3, 8, 19, 22, 129 Конституції України суд не захистив права ОСОБА_1, а процес судового розгляду не відповідає положенням пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, ухваливши одне судове рішення, яким відмовив у задоволенні двох заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, прийшов до висновку, що факти, на які посилається заявник як на нововиявлені обставини, не є істотними обставинами, котрі існували на час розгляду судом справи, однак не були та не могли бути відомі заявнику. А відтак, вони не можуть бути визнані як нововиявлені обставини в розумінні статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент подання заяви; надалі - КАС України).

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи в частині ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року та приймаючи оскаржувані рішення, прийшов до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині визначення судді для розгляду заяв автоматизованою системою документообігу. Зазначив, що, враховуючи подання позивачем двох заяв про перегляд постанови та ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року, розподіл необхідно було здійснювати, відповідно до статті 15-1 КАС України, щодо двох заяв окремо. А тому суд апеляційної інстанції ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року скасував, ухваливши дві нові ухвали про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_1, оскільки обставини, на які посилається позивач як на нововиявлені не відповідають вимогам статті 245 КАС України, тобто фактично погодився з висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 10 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із двома заявами про перегляд ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року (про закриття провадження в частині позовних вимог) та про перегляд постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України; в редакції, що діяла на момент подання до суду заяв) постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.
Частиною другою цієї статті встановлено вичерпний перелік підстав для судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме:
1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;
3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;
4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.
Отже, перегляд справи за нововиявленими обставинами - це перегляд у зв'язку з виявленням обставин, про які не міг знати суд. Нововиявлені обставини - це обставини, які мають істотне значення для справи і не могли бути відомі на момент розгляду справи, вони повинні бути суттєвими для спору, який розглядається в суді, в домінуючій мірі повинні впливати на повноту обставин , які мають значення для вирішення адміністративної справи по суті і повинні свідчити про необґрунтованість попереднього судового рішення.

А тому, при зверненні до суду заявник повинен чітко сформулювати обставини, які, на його думку є нововиявленими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що першочерговим для суду при розгляді заяв за ново виявленими обставинами є надання оцінки тим обставинам, на які вказує заявник та встановлення наявності чи відсутності підстав для надання цим обставинам статусу ново виявлених.

Звертаючись із вищенаведеними заявами, ОСОБА_1 як нововиявлені обставини зазначив встановлення рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 січня 2014 року та постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року у справі № 817/2103/14 фактів та обставин.
Зазначеними рішеннями суд визнав дії ДВС щодо направлення вимоги про проведення технічної інвентаризації будівлі ангару за СГПП "Сонячне" та отримання технічного паспорту з записом "власник" на ім'я СГПП "Сонячне" - незаконними та протиправними, а також визнано відсутність у в.о. начальника ВДВС Рокитнівського РУЮ Денисюка С.В. компетенції для направлення листа-вимоги від 10 грудня 2007 року №3275 до КП "РОБТІ". Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 січня 2014 року встановлено відсутність повноважень власника будівлі ангару у СГПП "Сонячне" та відповідно відсутність таких повноважень у ОСОБА_3
Водночас, ухвала Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року, постановлена відповідно до пункту 4 частини першої статті 157 КАС України, оскільки одна із позовних вимог ОСОБА_1 (про зобов'язання скасувати запис щодо реєстрації права власності на нерухоме майно) розглядалась в іншій справі № 2а/1770/3128/2012 і за наслідками розгляду суд її задовольнив.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року, яку також просить переглянути позивач за нововиявленими обставинами, визнано нечинним рішення державного реєстратора КП «Рівненське ОБТІ» про державну реєстрацію права власності на об'єкт за ОСОБА_3 від 13 червня 2008 року.

У той же час, за перевіркою матеріалів справи вбачається, що представник позивача ні у заяві про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, ні в апеляційній, ні у касаційній скарзі не навів переконливих мотивів з приводу того, яким чином вищезазначені обставини, встановлені судовими рішеннями, могли б вплинути на законність, обґрунтованість та повноту постанови та ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року.

Як зазначив Європейський Суд у справі «Брумареску проти Румунії»(Brumarescu v.Romania) {GC}, № 28342/95, П. 61, ECHR 1999-VII) одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона немає права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції прийшов до правомірного висновку, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 245 КАС України, тим більше їх не існувало на момент ухвалення судових рішень у даній справі.
Окрім того, колегія суддів наголошує, що у заяві ОСОБА_1 навів як нововиявлені обставини, встановлені судовими рішеннями, а не самі судові рішення, що виключає застосування пункту 4 частини другої статті 245 КАС України.

Додатково слід зазначити, що відповідно до статті 250 КАС України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, що надійшла до адміністративного суду, передається судді адміністративного суду, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу. У розгляді заяви та перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами не може брати участь суддя, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання.

Згідно з частиною третьою статті 15-1 КАС України визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають на розгляді у суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. 

Отже, визначення судді здійснюється автоматизованою системою документообігу суду щодо кожної заяви окремо. Однак, судом першої інстанції було порушено вищезазначену норму процесуального права, оскільки дві заяви ОСОБА_1 були розподілені автоматизованою системою документообігу як одна заява.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, правомірно встановивши факт порушення судом першої інстанції норм процесуального права, скасував ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року лише частково, постановивши два нових рішення, якими окремо розглянув заяви ОСОБА_1

Доводи касатора про те, що під час розгляду його заяв судами не були належним чином вирішенні його клопотання та досліджені доводи стосовно суті спору колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не впливають на правильність висновку судів про відсутність ново виявлених обставин та не свідчать про наявність порушень, які є безумовною підставою для скасування судових рішень

Частиною третьою статті 3 КАС України (в редакції на момент прийняття судового рішення) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України (в редакції на момент прийняття даного судового рішення) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на те, що доводи касаційної скарги правильності висновків суду апеляційної інстанції не спростовує, суд під час розгляду справи вірно застосував норми процесуального та матеріального права, відповідно до частини першої статті 350 КАС України, підстави для скасування ухвалених ним рішень відсутні. 

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року у справі № 2а/1770/2232/2012 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                       М.М. Гімон

                                                                                                         А.Ю. Бучик

                                                                                                         Л.Л. Мороз