Постанова
Іменем України
23 травня 2018 року 
м. Київ
справа № 461/6751/16
провадження № 61-12902св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А., 
суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2,
відповідачі: Головне управління Національної поліції у Львівській області, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Яворівський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Яворівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області,
третя особа - Яворівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року у складі судді Шандри М. М., 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУНП у Львівській області), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС України у Львівській області), третя особа - Яворівський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - Яворівській відділ поліції ГУНП у Львівській області) про витребування майна із чужого незаконного володіння.
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2017 року у позові відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 15 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду          м. Львова від 16 січня 2017 року залишено без руху.
Залишаючи без руху апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що заявником пропущено строк на апеляційне оскарження, а тому запропонував їй подати заяву з наведенням поважних причин для поновлення строку, а також сплатити судовий збір.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2017 року на підставі частини третьої статті 297 ЦПК України у редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV (далі - ЦПК України 2004 року), оскільки заявник не подав до суду заяву із зазначенням підстав для поновлення такого строку.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в судовому засіданні 16 січня 2017 року під час проголошення вступної і резолютивної частин оскаржуваного рішення був присутній представник позивача, однак апеляційну скаргу було подано лише 03 лютого 2017 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від            15 лютого 2017 року, ОСОБА_2 подала заяву про усунення недоліків        (а. с. 78б). Однак ухвала суду була виконана лише в частині сплати судового збору та не було наведено поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із касаційною скаргою, у якій просить ухвалу Апеляційного суду Львівської області від                         25 квітня 2017 року скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
01 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2
08 листопада 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу призначено до судового розгляду.
У березні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що позивач отримала копію рішення суду першої інстанції лише 26 січня 2017 року, а тому апеляційна скарга від        03 лютого 2017 року подана без пропущення строку на оскарження. Висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі є помилковим і позбавляє заявника права на захист порушених прав, свобод та інтересів. 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2017 року у позові відмовлено. 
Із матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції брав участь представник позивача - ОСОБА_3, саме він був присутній під час проголошення вступної та резолютивної частин рішення районного суду, що підтверджується журналом судового засідання від 16 січня 2017 року      (а.с. 63).
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Згідно з частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Відповідно до частини першої статті 38 ЦПК України 2004 року сторона, третя особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України 2004 року представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.
Із системного аналізу положень статей 26, 38, 44, 76 ЦПК України 2004 року випливає, що надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.
Останнім днем для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог частини першої статті 294 ЦПК України              2004 року, було 26 січня 2017 року, однак апеляційна скарга ОСОБА_4 подана лише 03 лютого 2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції, тобто із пропуском строку (а.с.71).
Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані поважними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буду подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження. 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив із того, що скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, установленого частиною другою статті 294 ЦПК України              2004 року, у встановлений судом строк заявник не подала заяву із зазначенням поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Як вбачається із матеріалів справи, повний текст оскаржуваного рішення позивач отримала 26 січня 2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення та особистим підписом на ньому (а. с. 69). Апеляційна скарга подана ОСОБА_2               03 лютого 2017 року, проте не містить прохання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження.
Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що судом апеляційної інстанції її не було попереджено про наслідки невиконання вимог ухвали є безпідставними, оскільки апеляційний суд зазначив про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі не подання ОСОБА_4 заяви про поновлення строку, або якщо вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними.
Відповідно до частини першої статті 73, частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційний суд за заявою особи може поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення у разі наявності поважних причин пропущення цього строку. 
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що в апеляційній скарзі вона зазначила про отримання копії рішення суду першої інстанції лише 26 січня 2017 року, тобто вказала на поважність пропуску строку.
За змістом частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення за умови, що особи які брали участь у справі не були присутні в судовому засіданні. Враховуючи, що в судовому засіданні суду першої інстанції брав участь представник заявника - ОСОБА_3, апеляційна скарга мала бути подана протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення. Лише посилання в апеляційній скарзі на дату отримання судового рішення, якщо строк на апеляційне оскарження було пропущено, є недостатнім для вирішення судом питання про поновлення строку.
Відповідно до статей 73, 297 ЦПК України від 2004 року особа, яка подає апеляційну скаргу за умови пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду має порушити питання про поновлення цього строку та навести підстави для поновлення.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року). 
Поновлення строку на апеляційне оскарження без відповідної заяви заявника може стати підставою тверджень іншої сторони у справі про небезсторонність суду є порушенням права на справедливий судовий розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником не виконано ухвалу про усунення недоліків апеляційної скарги, нею не подано заяву із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити згідно із частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
За таких обставин колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               В. А. Стрільчук
Судді:                                                                                                            С. О. Карпенко 
                                                                                                            В.О. Кузнєцов
                                                                                                            А.С. Олійник
                                                                                                            Г.І. Усик