ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  917/1423/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.В. (головуючий), Пількова К.М. і Селіваненка В.П. 

учасники справи:
позивач - приватне акціонерне  товариство "Управління механізації будівництва               № 23",
відповідач - Полтавське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва № 23" 
на ухвалу господарського суду Полтавської області від 05.12.2017 (суддя              Тимощенко О.М.)
та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 (головуючий - Бородіна Л.І., судді: Здоровко Л.М., Плахов О.В.)
у справі № 917/1423/17
за позовом приватного акціонерного  товариства "Управління механізації будівництва № 23" (далі - ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23")
до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення),
про скасування рішення.
                                                
За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Відділення (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про визнання недійсним рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2017 № 01/59-рш у справі № 01-13-50/35-2017 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" (далі - Рішення АМК).
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.12.2017 провадження у справі № 917/1423/17 зупинено до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги по справі № 816/535/17 за позовом ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23" до Відділення про визнання протиправною та скасування вимоги від 27.03.2017 № 01/1553 "Про надання інформації".
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 ухвалу місцевого господарського суду від 05.12.2017 зі справи № 917/1423/17 залишено без змін.
ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23", посилаючись на порушення судами норм процесуального права у винесенні судових актів попередніх інстанцій, просить суд касаційної інстанції ухвалу місцевого та постанову апеляційного господарських судів скасувати.
Так, згідно з доводами ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23", викладеними у касаційній скарзі, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 у справі № 816/535/17 набрала законної сили, і всі обставини, які є важливими для вирішення справи № 917/1423/17 по суті, є встановленими; зупинення провадження у справі № 917/1423/17 за відсутності достатніх підстав є порушенням розумних строків тривалості судового провадження, що може вважатися порушенням права на справедливий розгляд справи в суді.
У відзиві на касаційну скаргу Відділення просило у задоволенні касаційної скарги відмовити, а судові акти попередніх інстанцій залишити без змін, зазначаючи, зокрема, про те, що оскаржувані судові акти прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Розгляд касаційної скарги ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23" здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п'ятої статті 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017).
Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до приписів частини першої статті 79 ГПК України (в редакції, чинній станом на час постановлення місцевим господарським судом ухвали про зупинення провадження у справі) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. 
Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК України, у цій же редакції).
Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно із статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.
Статтею 86 ГПК України у вказаній редакції встановлено, що ухвала господарського суду має містити, окрім іншого, мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство (пункт 3 частини другої цієї статті).
Предметом спору у справі № 917/1423/17, яка розглядається в порядку господарського судочинства, є матеріально-правова вимога про скасування Рішення АМК.
Предметом спору у справі № 816/535/17, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства, є матеріально-правова вимога про визнання протиправною та скасування вимоги Відділення від 27.03.2017 № 01/1553 "Про надання інформації".
Судові акти попередніх інстанцій про зупинення провадження у справі № 917/1423/17 мотивовано тим, що у Вищому адміністративному суді України розглядається касаційна скарга у справі  № 816/535/17 за позовом ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23" до Відділення про визнання протиправною та скасування вимоги від 27.03.2017 № 01/1553 "Про надання інформації". У свою чергу, в основу рішення Відділення, що оскаржується у даній справі, покладено невиконання ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23" вимоги Відділення від 27.03.2017 № 01/1553 "Про надання інформації". Враховуючи оскарження ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23" вимоги від 27.03.2017 № 01/1553 "Про надання інформації" у судовому порядку, за невиконання якої на Товариство накладено штраф згідно з оскаржуваним Рішенням АМК, всі обставини, пов'язані з правомірністю прийняття Рішення АМК, не можуть бути встановлені в порядку господарського судочинства у зв'язку з розглядом в адміністративному порядку справи   № 816/535/17 про визнання протиправною та скасування вимоги від 27.03.2017 № 01/1553 "Про надання інформації", що відповідно вплине на збирання та оцінку доказів у даній справі.
Проте Касаційний господарський суд вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зупинення провадження у справі, з огляду на таке.
Відповідно до статті 1 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 2 ГПК України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.
За змістом пункту 3 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.
Положеннями частини другої статті 2 КАС України (в редакції, чинній станом на час звернення ПрАТ "Управління механізації будівництва № 23" з адміністративним позовом до суду про визнання протиправною та скасування вимоги Відділення від 27.03.2017 № 01/1553 "Про надання інформації") передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Разом із цим частиною другою статті 4 КАС України у цій же редакції визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Отже, виходячи з положень наведеної норми, законом може бути передбачено вирішення певних категорій публічно-правових спорів у порядку іншого судочинства.
Так, Законом України "Про захист економічної конкуренції", який визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин, саме і встановлено інший порядок судового вирішення спорів за участю органів Антимонопольного комітету України.
Зокрема, положеннями частини першої статті 60 цього Закону передбачено право заявника, відповідача, третьої особи оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.
З огляду на зміст цієї норми та зважаючи на положення статті 12 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), частини другої статті 4 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017), справи зі спорів про оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами ГПК України, за винятком, відповідно до положень статті 19 КАС України (у цій же редакції), вирішення справ щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб'єктам господарювання, а також справ за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб'єктам господарювання.
З огляду на викладене господарський суд у розгляді справи № 917/1423/17 може самостійно встановити обставини, які входять до предмета доказування у вирішенні даного спору, в тому числі з'ясувати, чи існує рішення суду, який в межах своєї компетенції  вирішив господарський спір  про визнання протиправною та скасування вимоги Відділення від 27.03.2017 № 01/1553 "Про надання інформації" і, відповідно, встановити чинність та правомірність такої вимоги.
Згідно з частиною третьою статті 304 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до частини шостої статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Враховуючи, що зупинення провадження у справі № 917/1423/17 здійснено з неправильним застосуванням судами приписів частини першої статті 79 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), ухвала місцевого та постанова апеляційного господарських судів підлягають скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За результатами такого розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.
Керуючись статтями 304, 308, 310, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва № 23" задовольнити.
2. Ухвалу господарського суду Полтавської області від 05.12.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.02.2018 зі справи                               № 917/1423/17 скасувати.
Справу передати для продовження розгляду до господарського суду Полтавської області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                  І. Булгакова

Суддя                                                                                                  К. Пільков

Суддя                                                                                                   В. Селіваненко