ПОСТАНОВА
Іменем України

12 червня 2018 року 
Київ
справа №607/6738/16-а
адміністративне провадження №К/9901/38430/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді - доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року (судді: Гудима Л.Я. (головуючий), Довгополова О.М., Святецький В.В.) у справі №607/6738/16-а за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил.
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до суду з позовом до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України   (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування постанови. 
Позов обґрунтовано тим, що в діях ОСОБА_2 немає складу правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України), оскільки диспозиція статті передбачає зазначення в митній декларації неправдивих відомостей необхідних для визначення коду товару та/або надання з цією метою митному органу документів, що містять такі відомості. Таких дій, як стверджує позивач вчинено не було.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено; скасовано постанову Тернопільської митниці ДФС у справі про порушення митних правил від 09.06.2016 №0067/40300/16.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду апеляційної інстанції  обґрунтовано тим, що позивач повинен був виконати встановлений ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 1 ст. 266 МК України із зазначення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товар, проте цього не зробив, а як наслідок, відносно нього за вчинення цього правопорушення правомірно накладено адміністративне стягнення за порушення митних правил згідно ст. 485 МК України.
Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, де вказуючи на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року та залишити в силі постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10  листопада 2016 року.
Касаційна скарга вмотивована тим, що відомості зазначені позивачем у графі 31 декларації опис товару та його характеристики відповідали заявленому у гр.33 коду товару згідно УКТЗЕД та не мали на меті зменшення розміру сплати митних платежів.
Відповідач у відзиві (запереченнях) на касаційну скаргу зазначає, що не перевіривши товар і не встановивши відповідність товарно-супровідних документам позивач задекларував товар, заявивши в гр.31 митної декларації недостовірну інформацію.
Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
Судами було встановлено, що постановою в справі про порушення митних правил №0067/40300/16 від 09.06.2016 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 41  379,87 грн. Підставою для прийняття постанови стало вчинення протиправних дій спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, а саме: у графі 33 митної декларації №403040001/2016/002478 від 23.05.2016 позивач вказав неправдивий код даного товару 8421310000 та 8421392000 за УКТЗЕД та вніс у графу 47 цієї декларації неправдиві відомості в частині нарахування суми митних платежів, з метою неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів. В результаті чого позивачем нараховані митні платежі - ввізне мито, яке щодо другого та третього товару визначено за ставкою 0%, що становить 0 грн, та податок на додану вартість за ставкою 20%, що становить 82  113,39 грн та 34  204,63 грн відповідно. 
Відповідно до рішення Тернопільської митниці від 25 травня 2016 року №КТ-403000006-0007-2016 (про визначення коду товару) код другого товару, задекларованого в електронній митній декларації №403040001/2016/002478, що зазначається у графі 33 декларації, визначено 5911909090, найменування товару (графа 31) - змінні фільтруючі елементи повітряного фільтра для двигунів внутрішнього згорання, вироби прямокутної форми, виготовлені з нетканих матеріалів, методом фігурного тиснення, без корпусу; код третього товару - 5911909090, найменування товару - змінні фільтруючі елементи фільтра салону транспортного засобу, вироби прямокутної форми, виготовлені з нетканих матеріалів без корпусу.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно із довідкою про недобори митних платежів станом на 23 травня 2016 року митна вартість товарів, щодо яких змінено коди, складає 229  888,14 грн, ПДВ - 2 298,88 грн, недобори митних платежів - 13 793,29 гривень.
Після прийняття рішення №КТ-403000006-0007-2016 та вручення картки відмови в прийнятті митної декларації, 25 травня 2016 року позивачем подано до митного оформлення митну декларацію №403040001/2016/002631, в якій зазначено код товару, визначений митним органом, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 69 Митного кодексу України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що зазначення ОСОБА_2 в декларації невірного коду товару не може бути доказом того, що дії її були направлені на умисну недоплату податків та зборів та доказом вини у формі прямого умислу, тобто позивач не мав умислу на ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів суду апеляційної інстанції вказала на помилковість висновків суду першої інстанції зважаючи на таке.
У судовому процесі було встановлено, що у графі 31 «вантажні місця та опис товару» митної декларації №403040001/2016/002478 ОСОБА_2 здійснила наступний опис товару №2: « 1. Фільтри повітря для двигунів внутрішнього згорання, використовуються для очищення та фільтрування повітря у легковому транспортному засобі, не медичного призначення, не військового призначення. Товару № 3 - « 1. Фільтр салону, частина легкового транспортного засобу призначена для очищення та фільтрування повітря, не військового призначення, не медичного призначення, та заявила код товару згідно Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) відповідно 8421310000 (центрифуги, включаючи сушарки; обладнання та пристрої для фільтрування або очищення рідни чи газів: - обладнання для фільтрування або очищення газів : - фільтри забору повітря для двигунів внутрішнього згоряння) та 8421392000 (центрифуги, включаючи сушарки; обладнання та пристрої для фільтрування або очищення рідни чи газів: - обладнання для фільтрування або очищення газів; - інше: - обладнання для фільтрування або очищення повітря), а в графі 47 нарахувала митні платежі, а саме: ввізне мито за ставкою 0%, що становить 0,00 грн., та податок на додану вартість за ставкою 20%, що становить відповідно 82  113,39 грн та 34  204,63 грн.
З огляду на зазначене, відповідно до рішення Тернопільської митниці ДФС №КТ-403000006-0007- 2016 від 25.05.2016 вказані товари в дійсності є змінними фільтрувальними елементами повітряного фільтра чи фільтра салону, виробами прямокутної форми, виготовленими з нетканого матеріалу, методом фігурного тиснення, без корпусів, та останні класифікуються за матеріалом виготовлення, з якого вони складаються, а саме: у товарній позиції 5911 згідно із УКТ ЗЕД.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач добровільно виконав рішення Тернопільської митниці ДФС № КТ-403000006-0007-2016 від 25.05.2016, здійснивши декларування частини товарів №2 та №3 за визначеним митницею кодом (5911909090 згідно УКТЗЕД), та визначені контролюючим органом коди товарів ним не оскаржував.
Колегія суддів зважає на те, що як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач погодився з тим, що вказані товари є змінними фільтруючими елементами, виготовленими з нетканого синтетичного або штучного волокна, методом фігурного тиснення, без корпусів з інших матеріалів, а не фільтрами салону чи повітря - складовими частинами транспортного засобу, як це було зазначено самостійно позивачем у митній декларації .
З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач надаючи на професійній основі послуги із декларування товарів керуючись лише товарно-супровідними документами, задекларував товар не впевнившись у точності і достовірності таких відомостей не здійснив огляд товару з метою перевірки його відповідності опису, що призвело до неправильного опису та визначення невірного коду товару .
Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно статті 485 МК України.
Відповідно до п. 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на зазначене, враховуючи статті 257, 266, 485 Митного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017року у справі № 607/6738/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду