ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  921/597/14-г/10 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Жукова С.В.,
за участю секретаря судового засідання Зуєвої А.О.

за участю представника  ліквідатора ТОВ "Оскар" - Беркута М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого  Демчана О.І.
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2014
та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017
у справі № 921/597/14-г/10
за позовом Публічного акціонерного товариства "Товстенська Агропромтехніка"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар"
про визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 ПАТ "Товстенська Агропромтехніка" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до TOB "Оскар" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2003, укладеного між сторонами, про зобов'язання відповідача повернути позивачу отримані за спірним договором приміщення, що знаходяться за адресою: Тернопільська обл., Заліщицький район, с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41, про зобов'язання повернути ПАТ "Товстенська Агропромтехніка" TOB "Оскар" 133 249,20 грн. сплачених за спірним договором купівлі-продажу.

Позов мотивовано тим, що спірний договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2003, укладений зі сторони позивача особою, яка не уповноважена на укладання такої угоди, оскільки рішенням суду у справі № 14/29/5022-437/2012, яке набрало законної сили, визнано недійсними пункти 5, б рішення загальних зборів акціонерів Товстенського відкритого акціонерного товариства "Агропромтехніка", що оформлені протоколом №1 від 18.07.2003 про надання згоди Голові правління на продаж майна товариства, а саме, основних засобів по ціні не менше залишкової вартості; про надання згоди Голові правління на продаж майна товариства та про затвердження договору купівлі-продажу зазначених нежитлових приміщень та щодо уповноваження Голову правління Мотичко В.Р. укласти та підписати цей договір купівлі-продажу та акт прийому-передачі майна товариства, з урахуванням того що цей договір після його укладання схвалений не був вищим органом позивача, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12 серпня 2014 по справі № 921/597/14-г/10 (суддя Півторак М.Є.) позов задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2003. Зобов'язано TOB "Оскар" повернути Товстенському відкритому акціонерному товариству "Агропромтехніка" отримані за цим договором : - будівлю (майстерня) під літерою "А" загальною площею 1939,4 кв. м. (внутрішня площа 1776,8 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (майстерня) під літерою "Б" загальною площею 1127,5 кв. м. (внутрішня площа 1137,1 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (гаражі) під літерою "В" загальною площею 631,4 кв. м. (внутрішня площа 591,9 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (котельня) під літерою "Г" загальною площею 228,7 кв. м. (внутрішня площа 366.7 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (склад) під літерою "Д" загальною площею 528,7 кв. м. (внутрішня площа 623.8 кв.м.),що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (склад) під літерою "Е" загальною площею 94,9 кв. м. (внутрішня площа 76,8 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (склад) під літерою "Ж" загальною площею 115,5 кв. м. (внутрішня площа 98,3 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (прохідна) під літерою "З" загальною площею 72,5 кв. м. (внутрішня площа 102.9 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (конюшня) під літерою "К" загальною площею 82,9 кв. м. (внутрішня площа 65,2 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю (насосна) під літерою "Л" загальною площею 14,0 кв. м. (внутрішня площа 10,5 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41; будівлю(адмінбудинок) під літерою "М" загальною площею 477,4 кв. м. (внутрішня площа 1140,2 кв. м.), що знаходиться за адресою: с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41. Зобов'язано Товстенське відкрите акціонерне товариство "Агропромтехніка" повернути TOB "Оскар" 133 249,20 грн., сплачених за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2003.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 у справі № 921/597/14-г/10 (судді : Данко Л.С., Галушко H.A., Орищин Г.В.) рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2014 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішенням, TOB "Оскар" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана О.І. звернулось з касаційною скаргою, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2014 у справі                      № 921/597/14-г/10 скасувати, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні заяви ПАТ "Товстенська Агропромтехніка" про визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов'язання вчинити дії.

Так, у касаційній скарзі ліквідатор посилається на те, що визнаючи спірний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2003 недійсним, суди попередніх інстанцій не врахували положення ст. 63 ЦК УРСР, якою визначено, що угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою, при цьому наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення, оскільки позивач виконав свої зобов'язання за цим договором передавши майно у власність відповідачу, при цьому TOB "Оскар" отримало плату за відчужене ним майно.

Разом з тим, скаржник посилається на невірне застосування судом вимог ст. 75 ЦК УРСР щодо обов'язковості застосування позовної давності, оскільки оскаржувана угода купівлі-продажу укладена між сторонами у 2003 році, а з відповідним позовом про визнання цього договору недійсним позивач звернувся лише у липні 2012 року.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника ліквідатора TOB "Оскар", перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2003 і застосовуючи двохсторонню реституцію, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходили з того, що спірний правочин від 09.08.2003, за умовами якого Товстенське відкрите акціонерне товариство "Агропромтехніка" (продавець) відчужило зазначене вище нерухоме майно TOB "Оскар" (покупець), укладено представником юридичної особи -Товстенське відкрите акціонерне товариство "Агропромтехніка" без належних повноважень на його укладення, так як за судовим рішенням від 04.07.2012 у справі № 14/29/5022-437/1012, яке набрало законної сили, визнано недійсними п.п. 5, б рішення загальних зборів акціонерів Товстенського відкритого акціонерного товариства "Агропромтехніка", які оформлені протоколом № 1 від 18.07.2003, щодо надання згоди голові правління на продаж спірного майна товариства та затвердження договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2003, ці факти є преюдиціальними та доказуванню не підлягають в силу ст. 35 ГПК України, у редакції чинні до 15.12.2017, та враховуючи те, що спірний договір після його укладення не схвалювався вищим органом акціонерного товариства, тому суди дійшли висновку щодо наявності правових підстав для визнання оскаржуваного договору купівлі-продажу майна недійсним та застосування двосторонньої реституції.

Але з тами висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитись не можна, з огляду на таке.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про визнання недійсним з моменту його укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.08.2003 з посиланням на те, що спірний договір від імені Товстенське ВАТ "Агропромтехніка" підписано особою, яка не мала належних повноважень на його укладення та про застосування двосторонньої реституції.

Пунктом 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки взаємовідносини сторін щодо укладення спірного договору виникли до 01.01.2004 то відповідність чи не відповідність угоди вимогам законодавства оцінюється господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладання спірної угоди, тобто до правовідносин щодо укладення договору про купівлю-продаж майна від 09.08.2003 застосовуються норми Цивільного кодексу Української PCP, що діяли до 01.01.2004.

Згідно ст. 63 ЦК УРСР угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою.

Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи спірний договір недійсним, суди попередніх інстанцій, належної уваги на зазначені вище норми права, чинні на час виникнення спірних правовідносин, не звернули та належним чином не з'ясували того, чи не свідчили дії сторін, з передачі майна (зазначених нежитлових приміщень) за спірним договором купівлі-продажу та його оплати в повному обсязі, про схвалення спірного договору, позивачем.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсним спірного        договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, застосував двосторонню реституцію, а саме зобов'язав відповідача - TOB "Оскар" повернути позивачу отримані за визнаним недійсним договором купівлі -продажу від 09.08.2003 нежитлові приміщення, які знаходиться за адресою: Тернопільська обл., Заліщицький район, с. Рожанівка, вул. Січових стрільців, 41, а позивача повернути відповідачу кошти, сплачені при укладенні спірного договору - купівлі продажу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР згідно якої, по недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі -відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки не передбачені законом.

Разом з тим, розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій не звернули належної уваги на те, що відносно відповідача -TOB "Оскар" порушене провадження по справі про банкрутство та належним чином не з"ясували на якій стації банкрутства знаходиться боржник ( розпорядження майном, санація, ліквідація).

З порушення провадження по справі про банкрутство, боржник перебуває в особливому правовому режимі, формується ліквідаційна маса і згідно ст. 42 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" усі види майнових активів ( майно, та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури включаються до складу ліквідаційної маси.

Кошти від реалізації майна боржника, яка здійснюється в порядку ст.44 "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, в порядку встановленому ст. 45 даного Закону.

Також задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій не дали належної оцінки вимогам ст. 75 ЦК УРСР, якою передбачена обов'язковість застосування судом, арбітражем або третейським судом позовної давності незалежно від заяви сторін та вимогам ст.80 ЦК УРСР щодо наслідків закінчення строку позовної давності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність і остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів від прострочених позовів, та запобігаючи несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого законом, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Враховуючи вищезазначене, судами не надано належної оцінку доводам та запереченням сторін і не встановлено чи мав позивач можливість дізнатися про порушене право при укладанні спірного договору, з огляду на презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав у разі недоведення протилежного.

Відтак, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасних висновків про обгрунтованість заявлених позовних вимог як щодо визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним у зв'язку з підписанням його не уповноваженою на це особою, так і щодо зобов'язання сторін вчинити дії про повернення отриманого одна одній за цією угодою.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, оскільки суди не встановили тих фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, прийняті у справі постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2014 у справі № 921/597/14-г/10 не можна визнати як такі, що відповідають фактичним обставинам та вимогам закону і вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

Під час нового розгляду справи суд належить врахувати вище викладене, належним чином перевірити фактичні обставини справи, доводи та заперечення                             сторін і в залежності від встановленого та вимог законодавства, положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", постановити законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення по справі № 921/597/14-г/10 підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до ст.129 ГПК України (редакції, чинній після 15.12.2017) судом не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 240, 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України,      суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оскар" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана О.І. задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 та                 рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2014 у справі                          № 921/597/14-г/10 скасувати.

Справу № 921/597/14-г/10 направити на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                         Ткаченко Н.Г.   

Судді                                                                                                                       Білоус В.В.

                                                                                                                                Жуков С.В.