ПОСТАНОВА
Іменем України

05 червня 2018 року 
Київ
справа №822/2990/17
адміністративне провадження №К/9901/35826/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.
здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький 
на постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.11.2017 (суддя Ковальчук О.К.) 
та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.02.2018 (судді Драчук Т.О., Полотнянк Ю.П., Загороднюк А.Г.) 
у справі №822/2990/17
за позовом Головного управління ДФС у Хмельницькій області 
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький 
про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Головне управління ДФС у Хмельницькій (далі - ДФС) звернулось до суду з позовом про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький (далі - КЕВ) податкового боргу. 

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за відповідачем рахується податковий борг по земельному податку в сумі 2 761 022 грн. Податкову вимогу щодо погашення боргу від 26.03.2015 року КЕВ не оплатив, в зв'язку з чим ДФС просить стягнути суму боргу за рахунок належних позивачу коштів на рахунках у обслуговуючих його банках та готівки.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.11.2017, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.02.2018, позов задоволено:

стягнуто з КЕВ 2 761 022 грн. податкового боргу за рахунок коштів на рахунках в обслуговуючих банках та належної йому готівки. 

Не погодившись з судовими рішеннями КЕВ звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

ДФС у своєму відзиві на касаційну скаргу вважає судові рішення законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідача у 2001 році зареєстровано як юридичну особу. 

КЕВ є державною організацією, що здійснює свою основну діяльність у сфері оборони на підставі відповідного Положення.

Відповідно до приписів статті 269 Податкового Кодексу України КЕВ є платником земельного податку, в зв'язку з чим останнє надало контролюючому органу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік, зазначивши самостійно при цьому свої зобов'язання зі сплати вказаного податку.

Станом на час звернення ДФС до суду у відповідача існував борг з земельного податку, наявність якого та розмір не заперечується КЕВ.

Правильно застосувавши до спірних правовідносин положення статей 15,16,56,57,59,95 Податкового Кодексу України та надавши належну оцінку запереченням відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що КЕВ не звільнено від сплати земельного податку та про необхідність погашення останнім податкового боргу.

Касаційна скарга КЕВ не спростовує правильність доводів, якими мотивовані судові рішення, ґрунтується на неправильному тлумаченні відповідачем норм права, що регламентують спірні правовідносини, відтак не дає підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Безпідставним є посилання відповідача на неналежне фінансування його потреб, оскільки дана обставина, у відповідності до приписів Податкового Кодексу України, не звільняє платника податку від необхідності його сплати.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.     

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький залишити без задоволення, постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.11.2017 та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.02.2018 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                               І.А. Гончарова                                                             
Судді                               Р.Ф. Ханова
                                                                        
                                                                                                                      І.Я. Олендер