ПОСТАНОВА
Іменем України

12 червня 2018 року 
м. Київ
справа №2-а-3733/11
адміністративне провадження №К/9901/13668/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року (головуючий суддя Беспалов О.О., судді: Грибан І.О., Губська О.А.) про відмову у виправленні описки в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі №2-а-3733/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області про визнання діяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 3 червня 2015 року у вищевказаній справі задоволено. Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 3 червня 2015 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

17 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року, яка обґрунтована тим, що у вступній частині ухвали суду невірно зазначена назва адміністративної справи позивача.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року у задоволенні заяви про виправлення описки відмовлено. При цьому суд зазначив, що зазначення в ухвалі суду про визнання діяльності відповідача незаконною, без зайвої деталізації у вигляді доповнення фразою «з проявом дискримінаційного чинника» є достатнім для того, щоб зрозуміти зміст спору та не допустити зайвої деталізації

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить постановити нову ухвалу, яка б відповідала положенням статті 230 КАС України та забезпечила додержання певного процесуального права та законного інтересу касатора, у зв'язку з порушенням апеляційним судом норми ст.169 КАС України при розгляді заяви про виправлення описки в ухвалі суду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом безпідставно змінено назву адміністративного позову, що може в подальшому стати підставою для скасування судового рішення за вимогою відповідача, оскільки в провадженні перебуває дві різні за власними назвами адміністративні справи. На думку скаржника, назва адміністративного позову є незмінною з моменту його реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, а тому вона має бути зазначена в усіх документах без розбіжностей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши дотримання судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

При цьому, опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описка може бути допущена у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним, тощо.

Очевидною арифметичною помилкою є порушення правил арифметики при розрахунках завданої шкоди, невиплаченої зарплати тощо. Така помилка може призвести до неправильного визначення розміру задоволення позовних вимог грошового характеру.

Підставою для звернення до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки стало незазначення судом у вступній частині судового рішення в предметі позову деталізації «з проявом дискримінаційного чинника». 

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви, правильно виходив з того, що зазначення про визнання діяльності відповідача незаконною, без такої деталізації, не змінює ані зміст спору ані предмету чи підстав позову. Колегія суддів погоджується з судом, що це не може вважатися допущеною опискою, яка впливає на зміст судового рішення та потребує виправлення.

Крім того, слід зазначити, що за змістом Кодексу адміністративного судочинства України не визначено такого поняття як «назва адміністративного позову». Статтями 163 і 165 визначені зміст постанови суду, в якій у вступній частині зазначається, зокрема, предмет адміністративного позову, і ухвали суду, в яких у вступній частині зазначається лише дата і місце її постановлення; найменування адміністративного суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); імена (найменування) сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи скаржника, що інше словесне формулювання назви адміністративного позову може в подальшому стати підставою для скасування судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вичерпні підстави для скасування судових рішень визначені Кодексом адміністративного судочинства України, серед яких словесне формулювання предмету позову відсутнє.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо ненадання можливості взяти участь у судовому засіданні 27 жовтня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, в ній відсутня ухвала про призначення до розгляду заяви про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року, натомість міститься повістка-повідомлення, що розгляд цієї заяви призначений на 27 жовтня 2016 року об 11:45год. (т.3 а.с.224).

Як зазначає ОСОБА_1, повістку-повідомлення ним було отримано напередодні судового засідання у справі - 27 жовтня 2016 року.

Натомість, в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання. Згідно довідки від 26 жовтня 2016 року, секретар судового засідання протягом дня намагався відправити телефонограму ОСОБА_1, проте на телефонний номер абонент не відповідав.

Відповідно до частини третьої ст.35 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції діючій на момент постановлення оскаржуваної ухвали, повістка повинна бути вручена не пізніше ніж за три дні до судового засідання, крім випадку, коли повістка вручається безпосередньо в суді. Повістка у справах, для яких встановлено скорочені строки розгляду, має бути вручена у строк, достатній для прибуття до суду.

Доказів отримання такого повідомлення або будь-яких інших доказів на підтвердження обізнаності позивача - ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання у строк, достатній для прибуття до суду, матеріали справи не містять.

З 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон від 3 жовтня 2017 року №2147- VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакцій.

Відповідно до пункту 4 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої ст.353 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 353 Кодексу, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто адміністративними судами за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції порушено вимоги процесуального права, що є обов'язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Доводи касаційної скарги, що оскарженою ухвалою суду скасована ухвала суду першої інстанції від 3 червня 2015 року, є безпідставними, оскільки за наслідками касаційного перегляду ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, такі доводи не знайшли свого підтвердження.

Керуючись статтями 345, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року про відмову у виправленні описки в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі №2-а-3733/11 скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2015 року у справі №2-а-3733/11 направити до апеляційного суду на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду