ПОСТАНОВА
Іменем України

22 травня 2018 року 
Київ

справа № 821/30/17
адміністративне провадження № К/9901/40215/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 (суддя Бездрабко О.І.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 (головуючий суддя Домусчі С.Д., судді: Коваль М.П., Кравець О.О.) 

у справі № 821/30/17 за позовом за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП         ОСОБА_2) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - ГУ ДФС у Херсонській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.10.2016:

№ 0005251405, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 1 грн.;

№ 0005261405, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у розмірі 17000 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017, позовні вимоги задоволено. 

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій ГУ ДФС у Херсонській області оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог ГУ ДФС у Херсонській області посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Так, відповідач зазначає, що в порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» позивачем здійснено реалізацію алкогольного напою без наявності ліцензії, а також позивачем порушено пункт перший  статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - реалізовано підакцизний товар без застосування РРО, про що складено акт проведення контрольної розрахункової операції від 16.09.2016.

Оскаржувані повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків акту фактичної перевірки від 16.09.2016, складеного за наслідками проведення фактичної перевірки, відповідно до наказу ГУ ДФС У Херсонській області від 06.09.2016.

На думку відповідача, суб'єкт господарювання несе повну відповідальність за дотриманням вимог законодавства України у місцях, визначених ним для здійснення підприємницької діяльності, як у разі особистого здійснення підприємницької діяльності, так і у разі залучення до цієї діяльності інших осіб.

ГУ ДФС У Херсонській області вважає, що фінансова відповідальність за порушення режиму ліцензування та використання РРО виникає у суб'єкта господарювання незважаючи на наявність дозвільних документів за місцем здійснення господарської діяльності цього суб'єкта господарювання. 

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, ГУ ДФС У Херсонській області 16.09.2016 на підставі наказу від 06.09.2016 № 395 проведено фактичну перевірку торгівельного намету, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, площа перед ККЗ "Ювілейний".

За результатами фактичної перевірки складено акт від 16.09.2016                                   № 353/21/22/РРО/НОМЕР_3  в якому відображено висновок про порушення позивачем пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме проведення розрахункової операції без застосування РРО, а також порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" - роздрібна торгівля алкогольними напоями без придбання відповідної ліцензії.

На підставі акту фактичної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.10.2016  № 0005251405, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у розмірі 1 грн., та податкове повідомлення-рішення від 11.10.2016  № 0005261405, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у розмірі 17000 грн.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 ПК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) фактична перевірка здійснюється у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно пп.191.1.14, 191.1.16-191.1.20 п.191.1 статті 191 ПК України контролюючі органи виконують функції, зокрема, здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; організовують роботу, пов'язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання і реалізації; забезпечують контроль за дотриманням суб'єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб'єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до п.п. 20.1.9 п. 20.1 статті 20, п.80.4 ст.80, п.81.1 статті 81 ПК України у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених ПК України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.

Згідно наказу ГУ ДФС у Херсонській від 06.09.2016 № 395 «Про проведення фактичних перевірок» підставою для проведення фактичної перевірки позивача зазначено         пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 ПК України. При цьому в наказі визначено, що перевірка здійснюється з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів на території Херсонської області.

Судами попередній інстанцій встановлено, що у переліку платників податків, які підлягають відпрацюванню, шляхом проведення фактичних перевірок, який є невід'ємною частиною наказу від 06.09.2016 № 395 «Про проведення фактичних перевірок», направлень на фактичну перевірку від 16.09.2016  №№ 1212, 1213 відповідач визначив проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 без зазначення адреси об'єкта, перевірка якого буде проводитися.

Відповідно до акту фактичної перевірки 16.09.2016 проведена перевірка торгівельного намету, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, площа перед ККЗ "Ювілейний". Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що акт не містить жодних даних стосовно особи, яка проводила розрахункову операцію з продажу алкогольних напоїв.

Перевіряючи доводи позивача стосовно того, що ФОП ОСОБА_2 не здійснює господарської діяльності перед ККЗ "Ювілейний", судами підтверджено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місце проживання ФОП ОСОБА_2 АДРЕСА_1.

Підставою для застосування до позивача штрафних санкцій згідно є висновки акту фактичної перевірки від 16.09.2016 № 353/21/22/РРО/НОМЕР_3, в якому зафіксовані порушення вимог пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у торгівельному наметі, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, площа перед ККЗ «Ювілейний», здійснення господарської діяльності в якому заперечується позивачем.

Наказом ГУ ДФС у Херсонській області від 16.06.2016 № 395 затверджений перелік суб'єктів (прізвище, ім'я по батькові фізичної особи - платника податків, який перевіряється), та/або об'єктів та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, дати початку та тривалості перевірок.
Таким чином, в затвердженому переліку мають бути вказані:
прізвище, ім'я по батькові фізичної особи - платника податків, який перевіряється, та об'єкти та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок
або об'єкти та їх адреси, які підлягають відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок
дата початку перевірки;
тривалість перевірки.
Відповідно до витягу із затвердженого переліку, податковий орган, в порушення вимог наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 16.06.2016 № 395, зазначив лише прізвище та ініціали, ідентифікаційний номер, в той час як був зобов'язаний зазначити
прізвище, ім'я, по батькові та об'єкт і його адресу, який підлягає відпрацюванню шляхом проведення фактичних перевірок, дата початку перевірки та тривалість перевірки зазначені.
За таких обстави, у податкового органу було відсутнє право на проведення фактичної перевірки позивача саме за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, площа перед ККЗ «Ювілейний», оскільки пп.75.1.3 п.75.1 статті 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника.
Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 11.10.2016 №№ 0005251405, 0005261405 перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 31.01.2017  та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду