Постанова
Іменем України
19 липня 2018 року
м. Київ
справа № 550/589/16-к
провадження № 51-2593 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,                                                     захисника                                                ОСОБА_6 ,                                                        потерпілого                                               ОСОБА_7 , 
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від            22 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від               01 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015170000000052, за обвинуваченням 
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився та зареєстрований на АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 152 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років; за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у зґвалтуванні – статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства та з використанням безпорадного стану потерпілої, що спричинило особливо тяжкі наслідки у виді смерті потерпілої; а також в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, поєднаному із зґвалтуванням.   
Згідно з вироком ОСОБА_8 15 лютого 2015 року приблизно о 02.15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на проїжджій частині дороги поблизу домогосподарства на АДРЕСА_2 ,  діючи умисно, з метою зґвалтування дерев`яною палицею наніс ОСОБА_9 удар по голові, після чого, скориставшись її безпорадним станом, вступив з потерпілою у статеві зносини. Після цього, діючи умисно,                     з метою вбивства ОСОБА_8 фрагментом цеглини наніс ОСОБА_9 численні удари по голові, від чого потерпіла померла на місці.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 01 березня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати    і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує, що в порушення вимог ст. 290 КПК сторона обвинувачення не відкрила матеріали досудового розслідування батькам (законним представникам) неповнолітнього ОСОБА_8 , а тому суд безпідставно поклав відповідні докази в основу обвинувального вироку. При цьому інші докази вважає недостатніми для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено. Вказані обставини не отримали оцінки суду апеляційної інстанції, який всупереч приписам ст. 419 КПК доводів апеляційної скарги захисника належним чином не перевірив та необґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни.
В засіданні суду касаційної інстанції захисник ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Позиції інших учасників судового провадження
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 подав заперечення на касаційну скаргу захисника, в яких вказав на законність і обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_8 та просив залишити їх без зміни.
Потерпілий ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_5 заперечили проти задоволення касаційної скарги захисника.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати                              та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.   
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого. 
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість вказані обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Залишаючи без задоволення апеляцію захисника ОСОБА_6 , в якій він оспорював правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК кваліфіковано правильно. 
В основу вироку суд поклав показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,                ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , дані протоколів слідчих дій, а також висновки судових експертиз, у тому числі молекулярно-генетичної експертизи. Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх правдивості. Зокрема, свідки підтвердили факт перебування ОСОБА_8 неподалік від місця злочину незадовго до його вчинення, на місці події виявлено та вилучено дерев`яну палицю і фрагмент цеглини зі слідами крові ОСОБА_9 , презерватив з належними потерпілій та ОСОБА_8 біологічними зразками. При цьому сліди крові ОСОБА_9 також виявлено на зливному бачку унітазу за місцем проживання ОСОБА_8 . 
Таким чином, безпосередньо дослідивши вказані докази, надавши їм належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості           ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено.                 
Вирок місцевого суду є законним і обґрунтованим та відповідає вимогам                        ст. 374 КПК.
Доводи касаційної скарги захисника про недопустимість доказів обвинувачення  у зв`язку з невідкриттям матеріалів досудового розслідування батькам (законним представникам) ОСОБА_8 були предметом перевірки судів першої                             й апеляційної інстанцій та обґрунтовано визнані неспроможними. Як убачається                     з матеріалів справи, на стадії досудового розслідування у зв`язку                                        з невстановленням місцезнаходження батьків неповнолітнього підозрюваного законним представником останнього було визнано представника органу опіки та піклування, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 44 КПК. В порядку ст. 290 КПК законному представнику здійснено відкриття матеріалів досудового розслідування. В той же час, як тільки з`явилися батьки ОСОБА_8 після екстрадиції підозрюваного з Російської Федерації, їх відразу ж на стадії підготовчого судового засідання було допущено до участі у справі в якості законних представників. При цьому з клопотаннями про ознайомлення                             з матеріалами кримінального провадження вони не звертались, натомість подали заяву про проведення судового засідання без їх участі (т. 1 а. с. 72, 102).                        За таких обставин, право на участь у кримінальному провадженні законних представників ОСОБА_8 не порушено. Підстав для визнання доказів недопустимими, у зв`язку з невідкриттям батькам ОСОБА_8 в порядку                        ст. 290 КПК матеріалів досудового розслідування, колегія суддів не вбачає. 
Перевіривши вирок за апеляцією захисника, доводи якої є аналогічними доводам його касаційної скарги, апеляційний суд надав їм належну оцінку та обґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни. Ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були                        б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено.  
За таких обставин, касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу            4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 22 листопада               2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 01 березня               2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                        ОСОБА_3