Постанова                                            
Іменем України
 
16 травня 2018 року
м. Київ
 
справа № 751/2547/16-ц
 
провадження № 61-5429 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., 
Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1»,
треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Лагрос ЛТД», інспекція з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова у складі судді Деркача О. Г. від 11 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області у складі суддів: Кузюри Л. В., Мамонової О. Є., Онищенко О. Є., від 13 липня 2016 року,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (далі - 
ТОВ «Технополіс-1»), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Лагрос ЛТД» (далі - ТОВ «Лагрос ЛТД»), інспекція з питань захисту прав споживачів у Чернігівській області, про захист прав споживача.
 
Позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2014 року вона придбала у Чернігівській філії ТОВ «Технополіс-1» телевізор Philips моделі 42PFL6188S/12 за 7 999 грн, однак у жовтні 2015 року в межах гарантійного строку було виявлено недолік товару, у зв'язку з чим вона звернулася до сервісного центру ТОВ «Лагрос ЛТД» про усунення вказаного недоліку та просила на час ремонту надати їй товар аналогічної марки, однак в цьому їй було відмовлено. 13 січня 2016 року сервісний центр повідомив її про те, що придбаний нею товар ремонту не підлягає, у зв'язку з чим вона просила суд стягнути з відповідача вартість придбаного неякісного телевізора у сумі 7 746 грн 70 коп., кошти, необхідні для відновлення порушеного права на товар належної якості у розмірі 22 257 грн 30 коп., пеню у розмірі 
5 577 грн 84 коп., 241 грн 40 коп. - витрати на її лікування, 2 248 грн 67 коп. - витрати на лікування ОСОБА_5, 30 тис. грн - моральної шкоди.
 
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 травня 
2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Розірвано договір та стягнуто з ТОВ «Технополіс-1» на користь ОСОБА_4 вартість товару у розмірі 25 966 грн та неустойку у розмірі 5 577 грн 84 коп. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що придбаний позивачем телевізор має істотні недоліки, які виникли з вини продавця - відповідача у справі, а тому наявні підстави для стягнення вартості товару та різниці між ціною товару, встановленого договором, і ціною відповідного товару на момент ухвалення рішення. Крім того, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу неустойку, яка передбачена статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), за час затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки. При цьому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди на підставі пункту 5 статті 4 Закону, оскільки за змістом цієї норми право на відшкодування шкоди виникає у разі заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією.
 
Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 
2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Технополіс-1» задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди та в частині розподілу судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ТОВ «Технополіс-1» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 1 тис. грн. В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивована тим, що вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, місцевий суд не звернув уваги на те, що за змістом пункту 5 статті 4 Закону споживач має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума на відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 тис. грн, яка відповідає критеріям розумності та справедливості.
 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Технополіс-1» просить скасувати судові рішення із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що стягуючи вартість товару у розмірі 25 966 грн суди вийшли за межі позовних вимог. Товариством оформлювався акт на видачу коштів позивачу ще в досудовому порядку, проте акт був зіпсований самим позивачем, що перешкодило їй отримати кошти, а тому її права порушені не були. Позивач не довів належними та допустимими доказами заявлену суму вартості товару, висновок суду ґрунтується на припущеннях. Крім того, стягуючи з відповідача неустойку за невидачу товару із обмінного фонду на час ремонту суди не звернули уваги на те, що відповідач вказаний товар в ремонт не приймав, позивачем надано в сервісний центр телевізор без участі відповідача, тому відсутні підстави для стягнення пені.
 
У січні 2017 року від ОСОБА_4 надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких вона посилається на те, що нею заявлялися вимоги на суму 30 004 грн, а тому суди за межі позовних вимог не виходили. Доказів про повернення коштів за товар матеріали справи не містять. Вказує, що при визначені розміру збитків суди мають виходити із роздрібної ціни у торгівельних організаціях або з оцінки, зробленої самим споживачем. Надані нею докази вартості товару відповідач не спростував. Закон не обмежує споживача права пред'явлення вимоги про надання товару з обмінного фонду безпосередньо до самого продавця неякісного товару, який зобов'язаний мати обмінний фонд, однак відповідач відмовив їй у наданні аналогічного товару. 
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
7 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що 24 червня 2014 року ОСОБА_4 придбала у відповідача телевізор Philipsмоделі 42PFL6188S/12 за 7 746 грн 70 коп., що підтверджується фіскальним чеком.
 
Виявивши під час гарантійного строку експлуатації несправність телевізора, 26 жовтня та 21 листопада 2015 року позивач зверталася до сервісного центру ТОВ «Лагрос ЛТД» з приводу гарантійного ремонту телевізора.
 
Крім того, 28 грудня 2015 року ОСОБА_4 зверталася до 
ТОВ «Технополіс-1» про надання з обмінного фонду телевізора аналогічної марки на час гарантійного ремонту, проте таке звернення залишилося без задоволення (а. с. 34-35).
 
Відповідно до акта технічного заключення від 05 січня 2016 року та акта неремонтопридатності виробу від цієї ж дати, виданих сервісним центром ТОВ «Лагрос ЛТД», вказаний товар було визнано не ремонтопридатним, у зв'язку з чим 14 січня 2016 року позивачем на адресу ТОВ «Технополіс-1» було направлено претензію про розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої грошової суми, а також відшкодування різниці між ціною телевізора, встановленою договором, і ціною відповідного телевізора на момент пред'явлення вимоги.
 
На звернення позивача, 19 січня 2016 року відповідачем ТОВ «Технополіс-1» було надіслано лист, за змістом якого, у мережі відповідача відсутній товар аналогічної марки, оскільки його знято з виробництва, а тому відсутні правові підстави вважати зміненою ціну відповідного товару на момент пред'явлення вимоги, та запропоновано одержати сплачену за вказаний телевізор Philips грошову суму в розмірі 7 746 грн 70 коп.
 
Відповідно до статті 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.
 
Згідно з частиною четвертою статті 710 ЦК України у разі відмови покупця від договору та повернення продавцю товару неналежної якості покупець має право вимагати відшкодування різниці між ціною товару, встановленою договором, і ціною відповідного товару на момент добровільного задоволення його вимоги, а якщо вимогу добровільно не задоволено продавцем, - на момент постановлення судом рішення.
 
Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості передбачені статтею 8 Закону. 
 
Відповідно до частин першої, третьої статті 8 Закону споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в розумний строк лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи. Споживач має право пред'явити одну із вимог, передбачених частиною першою статті 8 цього Закону, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною 1 цієї ж статті.
 
Частиною п'ятою статті 8 Закону передбачено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. 
 
Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону, під час заміни товару з недоліками на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості, ціна на який змінилася, перерахунок вартості не провадиться. Під час заміни товару з недоліками на такий же товар іншої марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості перерахунок вартості товару з недоліками у разі підвищення ціни провадиться виходячи з його вартості на час обміну, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості на час купівлі. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.
 
Відповідно до наданого позивачем моніторингу цін телевізорів Philips, мінімальна ринкова вартість телевізора моделі 42PFL6188S/12 складає 25 966 грн (а. с. 13-33).
 
У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, правильно виходили із того, що придбаний позивачем телевізор має істотні недоліки, які виникли з вини виробника і підтверджені належними доказами, та встановивши, що ціни на аналогічний товар підвищились порівняно із цінами на час придбання товару, дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача вартості телевізора у сумі 25 966 грн.
 
Доводи касаційної скарги про те, що суди вийшли за межі позовних вимог, оскільки така сума позивачем не заявлялася є необґрунтованими, оскільки позивач просив стягнути з відповідача вартість телевізора з урахуванням підвищення ціни на нього на загальну суму 30 004 грн, однак суд стягнув мінімальну вартість зазначеного товару. При цьому суд не виходив за межі позову, яким є захист прав споживача та стягнення вартості товару, а не сама вартість товару.
 
Посилання в касаційній скарзі на те, що товариством оформлювався акт на видачу коштів позивачу ще в досудовому порядку, проте акт був зіпсований саме позивачем, що перешкодило їй отримати кошти, а тому її права порушені не були, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають та не позбавляють споживача права звертатися до суду про стягнення коштів, сплачених за товар неналежної якості з урахуванням підвищення ціни.
 
Доводи касаційної скарги про недоведеність належними та допустимими доказами стягнутої судами суми вартості товару є необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог позивач надала порівняльну характеристику про оцінку вартості майна, з якої вбачається, що мінімальна ринкова вартість аналогічного телевізора складає 25 966 грн. Відповідачем доказів на спростування цієї суми надано не було. 
 
Відповідно до частини дев'ятої статті 8 Закону на письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.
 
Установивши, що на вимогу позивача відповідачем на час ремонту телевізора не було надано товар аналогічної марки з обмінного фонду товарів, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з 
ТОВ «Технополіс-1» на користь ОСОБА_4 неустойку за час затримки вимоги, що становить 5 557 грн 84 коп. (7 746 грн 70 коп. х 1%) х 72 дні), а саме з 30 грудня 2015 року (день звернення із заявою про надання телевізора із обмінного фонду) до 11 березня 2016 року (день звернення до суду із позовом).
 
Доводи касаційної скарги про те, що відповідач вказаний товар в ремонт не приймав, позивачем надано телевізор в сервісний центр ТОВ «Лагрос ЛТД», а тому відповідач не мав правових підстав видавати товар із обмінного фонду безпідставні, оскільки за змістом частини тринадцятої 
статті 8 Закону вимоги, встановлені частиною першою цієї статті щодо товарів, виготовлених за межами України, задовольняються за рахунок продавця (імпортера).
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення в частині стягнення вартості телевізора та пені за час затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду апеляційної інстанції в частині задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.
 
Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.
 
Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 31 березня 
1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
 
Відповідно пункту 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
 
Статтями 5, 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції», передбачено, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема, пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. Потерпілий повинен довести наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причино-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою.
 
Відповідно до статті 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.
 
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на вищезазначені положення закону уваги не звернув, не мотивував свого висновку, чим саме підтверджується наявність дефекту товару, який не відповідає рівню безпеки у розумінні частини 5 зазначеного Закону, не встановив наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою, заподіяної цим дефектом позивачу, та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.
 
Крім того, згідно з вимогами статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
 
Укладений між сторонами договір не передбачав відшкодування моральної шкоди у разі продажу товару неналежної якості.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції не мав правових підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки такий вид цивільної відповідальності не передбачений умовами договору.
 
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки доказів того, що товар мав дефект та не відповідав рівню безпеки, на яку споживач мав право розраховувати, суду надано не було. 
 
При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи. 
 
Безпідставно скасувавши в цій частині законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив помилку в застосуванні процесуального та матеріального закону. 
 
Згідно з статтею 413 ЦК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. 
Керуючись статтями 400, 410, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» задовольнити частково. 
 
Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про відшкодування моральної шкоди скасувати і залишити в цій частині в силі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова 
від 11 травня 2016 року.
 
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 травня 
2016 року в не скасованій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2016 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про стягнення вартості неякісного товару та пені залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь
 
Є. В. Синельников
 
С. Ф. Хопта
 
Ю. В. Черняк