Постанова
Іменем України
 
01 серпня 2018 року
м. Київ
 
справа № 614/695/17
провадження № 61-8648св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,
 
учасники справи:
заявник - Борівська селищна рада Борівського району Харківської області в інтересах територіальної громади,
заінтересована особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яка підписана представником ОСОБА_4, на рішення Борівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року у складі судді: Гуляєвої Г. М. та постанову апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2018 року у складі колегії суддів: Яцина В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2017 року Борівська селищна рада Борівського району Харківської області в інтересах територіальної громади звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.
 
Заява обґрунтована тим, що після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) площею 4.80 умовно кадастрових гектарів, яка розташована на території колишнього КСП «Борівське». Ця інформація підтверджується повідомленням начальника відділу у Борівському районі головного управління Держгеокадастру у Харківській області на запит Борівської селищної ради, в якому зазначено, що згідно запису від 24 квітня 1997 року під номером 837 Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Борівське» на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області ОСОБА_5 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 загальною площею 4.80 умовно кадастрових гектарів.
 
На момент видачі державного акту на право колективної власності на землю відповідно до якого ОСОБА_5 у 1997 року отримала право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, остання була жива.
 
Таким чином, ОСОБА_5 за життя отримала право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, яке після її смерті у 2005 році увійшло до складу спадщини.
 
Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року заяву задоволено. Визнано відумерлою спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) загальною площею 4.80 умовно кадастрових гектарів, розташовану на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області, яка залишилась після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Борівське» від 24 квітня 1997 року за НОМЕР_2. Передано право на земельну частку (пай) загальною площею 4.80 умовно кадастрових гектарів, розташовану на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області, як відумерлу спадщину у власність територіальній громаді в особі Борівської селищної ради Борівського району Харківської області.
 
Рішення мотивоване тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, її спадкоємці за законом до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа відсутня і свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалося.
 
Постановою апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2018 року рішення Борівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року залишено без змін. Постанова мотивована тим, що при ухваленні оскарженого рішення судом першої інстанції дотримано вимоги закону. При цьому апеляційний суд вказав, що колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що управління Держгеокадастру у Харківській області не є зацікавленою особою в цій справі, оскільки відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 14 січня 2015 р. № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
 
У лютому 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Харківській області через ОСОБА_4 подало касаційну скаргу на рішення Борівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2018 року, в якій просить оскаржені рішення скасувати і відмовити у задоволенні заяви.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитися вимоги позовного характеру, зокрема, про передачу спадкового майна у власність територіальної громади. Судами неправильно застосовані та порушені норми матеріального і процесуального права під час винесення рішення, а саме статтю 19 Конституції України, статті 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», статтю 33 Закону України «Про оренду землі», статтю 122 Земельного кодексу України. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є неналежною заінтересованою особою по цій справі, відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку визначеному чинним законодавством на території Харківської області, з урахуванням чого заявлені вимоги Борівської селищної ради Борівського району Харківської області слід залишити без задоволення.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
У липні 2018 року від Борівської селищної ради Борівського району Харківської області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вказується про те, що оскаржені рішення є законними та обґрунтованими, та в задоволенні касаційної скарги слід відмовити.
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис № 14 від 05 серпня 2005 року, що підтверджується повідомленням про наявність факту державної реєстрації актового запису про смерть Борівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області.
 
Суди встановили, що згідно копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, за вказаними параметрами запиту (ОСОБА_5, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року) у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Заведена справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року гр. ОСОБА_5 відсутня, що підтверджується копією повідомлення Борівської ДНК.
 
Борівська селищна рада Борівського району Харківської області проводила збір необхідної інформації щодо визнання відумерлої спадщини на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку на території Борівської селищної ради таких громадян: ОСОБА_5, що підтверджується копією оголошення в газеті «Трудова слава» №№5-6 від 20 січня 2017 року.
 
Суди встановили, що згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-05-29-000380, виданого КСП «Борівське» та Плану зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність КСП «Борівське», місцезнаходження колишнього КСП «Борівське» є смт. Борова Борівського р-ну Харківської області; землі колективної власності по колишньому КСП «Борівське» розташовані на території Борівської селищної ради Борівського р-ну Харківської області, що підтверджується копією повідомлення відділу у Борівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.
 
Відповідно до запису від 24 квітня 1997 року під № 837 Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Борівське» на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області. ОСОБА_5 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 загальною площею 4.80 умовних кадастрових гектарів; місцем розташування земельної частки (паю) згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-05-29-000389, виданого КСП «Борівське» та Плану зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність КСП «Борівське» місцезнаходженням колишнього КСП «Борівське» є смт. Борова Борівського району Харківської області; землі колективної власності по колишньому КСП «Борівське» розташовані на території Борівської селищної ради Борівського району Харківської області, що підтверджується копією повідомлення відділу у Борівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.
 
Згідно статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про прийняття спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. 
 
Відповідно до статті 278 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду заяви судом першої інстанції) суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
 
Встановивши, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 її спадкоємці не прийняли спадщину, суди зробили правильний висновок про задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою.
 
Посилання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на те, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть заявлятися вимоги позовного характеру, зокрема, про передачу спадкового майна у власність територіальної громади, колегія суддів відхиляє, оскільки статтею 278 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду заяви судом першої інстанції) передбачено, що суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.
 
Оскільки оскаржені рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яка підписана представником ОСОБА_4, залишити без задоволення.
 
Рішення Борівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                      В. І. Крат
 
                                                                                                 Н.О. Антоненко
 
                                                                                                 В.І. Журавель