ПОСТАНОВА
Іменем України
18 травня 2018 року 
Київ
справа №807/2190/15
адміністративне провадження №К/9901/19677/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області 
на ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 (суддя Скраль Т.В.)
та Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 (судді  Шинкар Т.І., Пліш М.А., Ільчишин Н.В.) 
у справі № 807/2190/15                                                                               
за позовом Господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю завод «Флекстронікс ТзОВ»
до відповідача-1 Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області
відповідача-2 Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області
про стягнення бюджетної заборгованості та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 задоволено адміністративний позов господарського товариства у формі товариства з обмеженою відповідальністю завод «Флекстронікс ТзОВ» (далі Товарство): 
- стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства бюджетну заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 15 309   264 грн. та пеню у розмірі 3 413 049 грн. 
- присуджено стягнути з Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ДПІ) на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 280 834, 70 грн. 

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 частково задоволено апеляційну скаргу ДПІ. Прийнято відмову Товариства від позову в частині стягнення з Державного бюджету України бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 15 309 264 грн., постанову суду першої інстанції в цій частині скасовано, провадження у справі закрито. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду в частині стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства пені у розмірі 3   413 049 грн. залишено без змін. Стягнуто з ДПІ  на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 56 315, 30 грн.

25.05.2016 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства про видачу виконавчих листів щодо стягнення пені в розмірі 3 413 049 грн. та судових витрат  в сумі 280   834,70 грн.

13.06.2016 судом видано виконавчий лист №807/2190/16/2016 щодо стягнення з ДПІ на користь Товариства судового збору в сумі 280 834, 70 грн. 

09.07.2016 до суду надійшла заява ДПІ про визнання виконавчого листа №807/2190/16/2016  таким, що не підлягає виконанню. Заяву обґрунтовано тим, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист не містить резолютивної частини ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 якою було змінено постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2015.

20.07.2016 від ДПІ надійшло доповнення до заяви, в якому боржник зазначив, що на підставі виконавчого листа №807/2190/16/2016 відбулося списання з рахунку ДПІ 234   109, 10 грн., в зв'язку з чим остання просила стягнути з Товариства вказану суму як безпідставно одержану.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.07.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 у задоволенні заяви та уточненої заяви ДПІ про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено. 

Не погодившись з судовими рішеннями ДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просила їх скасувати та задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 

У своїх запереченнях Товариство вважає судові рішення законними та обґрунтованими. 

Від Мукачівського управління Державної казначейської служби України Закарпатської області (далі Казначейство) відзиву на касаційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

09.02.2018 справу, в порядку, передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017р.), передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 259  Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

На час видачі Закарпатським окружним адміністративним судом виконавчого листа у справі №807/2190/15 діяв Закон України «Про виконавче провадження» №606-XIV.

Згідно зі статтею 18 Закон України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається, зокрема, резолютивна частина рішення.

Як вбачається зі змісту ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016, суд апеляційної інстанції погодився з висновками Закарпатського окружного адміністративного суду щодо розподілу судових витрат та скасував постанову суду першої інстанції лише в частині, що стосується стягнення бюджетної заборгованості, та припинив провадження в цій частині адміністративного позову.

Відтак, у виконавчому листі №807/2190/16/2016 наведено резолютивну частину постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2015 щодо стягнення судового збору і зміст якої повністю відповідає змісту судового рішення, що набрало законної сили 18.05.2016.

З огляду на це судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок щодо відсутності передбачених статтею 259 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи касаційної скарги ДПІ не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судові рішення, не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.     

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 345, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 та Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                                   І.А. Гончарова 

                                                                                                                     Р.Ф. Ханова

                                                                                                                      І.Я. Олендер