Постанова                                                        
Іменем  України                                             
 
25 липня 2018 року
м. Київ
 
справа № 127/745/16-ц
 
провадження № 61-22526св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1, 
представник позивача - ОСОБА_2, 
відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»,
представник відповідача - Штельмах Валентина Юріївна, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Бар'яка А. С. від 18 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Матківської М. В., Медяного В. М., Сопруна В. В. від 16 березня            2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши його, до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») про стягнення страхового відшкодування.
Позовна заява мотивована тим, що 17 липня 2015 року між ним та страховою компанією було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «все включено», згідно з яким ОСОБА_1 застрахував належний йому автомобіль марки Skoda Super b, реєстраційний номер НОМЕР_1.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася 28 серпня 2015 року, було пошкоджено вказаний автомобіль. Незаважаючи на те, що              ОСОБА_1 вчасно повідомив ПрАТ «СК «АХА Страхування» про зазначену ДТП, страхова компанія відмовливась виплатити страхове відшкодування.
З огляду на викладене просив суд стягнути з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на його користь 300 тис. 509 грн страхового відшкодування. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 300 тис. 509 грн, що становить страхове відшкодування за збитки завдані в результаті ДТП.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що страхова компанія незаконно відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.
Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «АХА Страхування» відхилено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2017 року залишено без змін.
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення його від обов'язку сплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту в результаті ДТП. При цьому апеляційний суд указав, що наданий ПрАТ «СК «АХА Страхування» висновок транспортно-трасологічної експертизи від 12 вересня 2016 року зроблено не в результаті постановлення ухвали суду про призначення експертизи в цій цивільній справі, а за зверненням сторони кримінального провадження - ПрАТ «СК «АХА Страхування», тому не може бути допустимим доказом у цивільній справі.
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року, ПрАТ «СК «АХА Страхування» просить скасувати судові рішення й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.  
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки державного підприємства «Центр експертних досліджень» (далі - ДП «Центр експертних досліджень»)                          від 16 листопада 2015 року та транспортно-трасологічної експертизи від 12 вересня 2016 року є належними і допустимими доказами на підтвердження надання ОСОБА_1 неправдивої інформації щодо вказаної ДТП. Указаним доказам суди не надали правової оцінки й ухвалили судові рішення у справі на підставі внутрішнього переконання. Крім того, суди під час вирішення спору у справі не застосували норми статей 628, 629 і 991 ЦК України та статей 16 і 26 Закону України «Про страхування». 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
12 квітня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Судами встановлено, що 17 липня 2015 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» і          ОСОБА_1, який є власником транспортного засобу марки Skoda Super b, реєстраційний номер НОМЕР_1, уклали договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено».
Страхові ризики, зазначені в пункті 9 цього договору, з урахуванням умов пункту 25.2 договору, і включають в себе, зокрема збитки внаслідок ДТП - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
Страхова сума становить 486 тис. 203 грн 79 коп. (пункт 11 договору); строк дії договору з 18 липня 2015 року по 17 липня 2016 року (пункт 19, 31договору).
Умовами договору передбачено, що страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у пункті 25.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов'язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з пунктами 34.1 і 34.2 договору в результаті настання страхового випадку (пункт 25.1 договору).
28 серпня 2015 року сталася ДТП.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.
У цій постанові встановлено, що 28 серпня 2015 року о 22 год. 35 хв. водій             ОСОБА_1, керуючи власним автомобілем марки Skoda Super b, державний номерний знак НОМЕР_1 і рухаючись по селищу Вороновиці Вінницького району, порушив вимоги пунктів 12.1 і 19.3 Правил дорожнього руху - не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку (в темну пору доби) та під час засліплення зустрічними транспортними засобами, змінив напрямок руху, не зупинився у напрямку свого руху, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду (дерево), що призвело до пошкодження транспортного засобу. Такі фактичні обставини були підтверджені показаннями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5
28 серпня 2015 рокуОСОБА_1 повідомив страховика ПрАТ «СК «АХА Страхування» про подію, що має ознаки страхового випадку і одночасно подав заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу та надав усі необхідні документи представнику страховика в м. Вінниці, у тому числі документи, що підтверджують причини та розмір збитку.
Відповідно до висновку від 16 листопада 2015 року спеціального інженерно-технічного дослідження механізму утворення пошкоджень автомобіля Skoda            Super b, державний номер НОМЕР_1, наданий ДП «Центр експертних досліджень» за заявою ПрАТ СК «АХА Страхування», виготовлений на підставі наданих страховою компанією: матеріалів страхової події, що включають в себе фотознімки автомобіля і місця ДТП в електронному вигляді на електронному носії (CD-диск) та фото в електронному вигляді є відмінності між наданими фотознімками та пошкодженим автомобілем.
27 листопада 2015 року ПрАТ СК «АХА Страхування» надіслав ОСОБА_1 відповідь, якою повідомив про відсутність правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування щодо заявленої події, з огляду на те, що ОСОБА_1 надано неправдиву інформацію щодо об'єкта страхування, факту і обставин настання страхового випадку; про порушення ОСОБА_1 умов договору; що договір укладено після страхового випадку, що є підставою вважати його недійсним і таким, що не підлягає виконанню з посиланням на частину 2 статті 29 Закону України «Про страхування».
У проведеній товариством з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «ІНДЕКС» за зверненням сторони у кримінальному провадженні ПрАТ СК «АХА Страхування» транспортно-трасологічною експертизою за матеріалами кримінального провадження, зроблено висновок від 12 вересня 2016 року, який виданий на підставі наданих в електронному вигляді: матеріалів страхової події; копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення (схема ДТП, пояснення, протокол про адміністративне правопорушення, рапорт); фотознімків пошкодженого автомобіля Skoda Super b, державний номер НОМЕР_1 в електронному вигляді на момент страхування та після заявленої події; експертного огляду заявленого місця отримання пошкоджень автомобілем Skoda Super b, державний номер НОМЕР_1 та експертного огляду зазначеного автомобіля, що проводився експертом; постанови від 06 вересня 2016 року. У цьому висновку, який повністю повторює виклад висновку від 16 листопада 2015 року, зазначено, що є відмінності між наданими фотознімками та пошкодженим автомобілем.
Висновком експерта за результатами автотоварознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, наданого відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, визначено, що автомобіль Skoda Super b, державний номер НОМЕР_1, підлягає відновленню, а вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу та з втратою товарної вартості становить 333 тис. 7 грн 40 коп. Втрата товарної вартості становить                32 тис. 498 грн 40 коп. 
Відповідно до вимог частин першої та четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проведення судових експертиз під час розгляду справ в порядку цивільного судочинства врегульовано статтями 143-147 ЦПК України 2004 року, якими встановлено певні вимоги до висновку експерта та необхідність в обов'язковому порядку попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, в силу яких висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України 2004 року.
Висновок експерта відповідно до положень статті 66 ЦПК України 2004 року має містити докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.
У статті 1 Закону України «Про судову експертизу» у редакції, яка була чинною під час проведення експертизи, передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні не лише суду, а й органів дізнання, попереднього слідства. 
У силу статей 7, 10 цього Законув редакції, яка була чинною під час проведення експертизи, судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи та відомчі служби, до яких належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.
Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.
У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на вказані норми права та помилково вважав висновок транспортно-трасологічної експертизи від 12 вересня 2016 року, зроблений в результаті експертизи проведеної в межах кримінального провадження, недопустимим доказом у цій справі. 
Отже, апеляційний суд, ухвалюючи судове рішення у справі, дійшов передчасного висновку про задоволення позову, адже не надав правової оцінки зазначеному висновку. 
Відповідно до пункту першого частини третьої та частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до цього суду.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити частково.
 
Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до цього суду.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                   Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                О. В. Білоконь 
 
                                                                                                      Б. І. Гулько
 
                                                                                                      Є. В. Синельников
 
                                                                                                      С. Ф. Хопта