Постанова
Іменем  України
 
30 травня 2018 року
м. Київ
 
справа № 555/661/16-ц
провадження № 61-579св17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»,
відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представник відповідача - ОСОБА_5,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2017 року у складі судді Мельничук Н. В. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., Хилевича С. В.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.
Позовна заява мотивована тим, що 30 травня 2011 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 910.77756, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 138 259,96 грн на купівлю транспортного засобу - автомобіля PEUGEOT 308, 2011 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1. Строк користування кредитними коштами до 30 травня 2018 року.
На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 23 липня 2011 року укладений договір застави № 910.77756 транспортного засобу - автомобіля PEUGEOT 308, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_4 НОМЕР_4.
ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 27 січня 2017 року до участі в справі залучено співвідповідача ОСОБА_4, оскільки вона відповідно до отриманої інформації від органів Міністерства внутрішніх справ України є власником заставного транспортного засобу.
ПАТ «Ідея Банк» подало заяву про зміну предмета позову та просило суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 113 574,74 грн, з яких основний борг - 68 323,97 грн, прострочений борг - 15 024,62 грн, прострочені проценти - 13 675,54 грн, строкові проценти - 398,43 грн, пеня - 16 152,18 грн, нарахована комісія - 0 грн, дебіторська заборгованість - 145,07 грн; у рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором звернути стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави, який належить ОСОБА_4, а саме на автомобіль PEUGEOT 308, 2011 року випуску, колір сірий, новий державний номерний знак НОМЕР_2, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі - покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних і недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо); вилучити у ОСОБА_4 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль PEUGEOT 308, 2011 року випуску, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_2, та передати ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації; стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати із сплати судового збору.
Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2011 року № 910.77756 в сумі 113 574,74 грн, з яких основний борг - 68 323,97 грн, прострочений борг - 15 024,62 грн, прострочені проценти - 13 675,54 грн, строкові проценти - 398,00 грн, пеня - 16 152,18 грн, дебіторська заборгованість - 145,07 грн.
У рахунок погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 30 травня 2011 року № 910.77756, укладеним між нею і ПАТ «Ідея Банк», звернуто стягнення на користь ПАТ «Ідея Банк» на предмет застави, який належить ОСОБА_4, а саме на автомобіль PEUGEOT 308, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_4 НОМЕР_4, новий реєстраційний № НОМЕР_2, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі - покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого ПАТ «Ідея Банк» надано усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов'язані з продажем автомобіля тощо).
Вилучено у ОСОБА_4 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль PEUGEOT 308, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_4 НОМЕР_4, новий реєстраційний № НОМЕР_2, та передано ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Ідея Банк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 703,62 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням статей 586, 589, 590 ЦК України, статей 20, 27 Закону України «Про заставу» є підстави для звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно, всебічно і повно встановив обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами, та застосував правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні цього спору, у зв'язку з чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 як добросовісний набувач набула право на автомобіль без обтяжень, отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому стаття 27 Закону України «Про заставу» не підлягає застосуванню у цій справі.
У лютому 2018 року ПАТ «Ідея Банк» подало до суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд установив, що 30 травня 2011 року між позивачем та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 910.77756, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 138 259,96 грн на купівлю транспортного засобу - автомобіля PEUGEOT 308, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_4 НОМЕР_4.
Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами.
Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором повністю не виконала, її заборгованість становить 113 574,74 грн, що підтверджується випискою з особового рахунка № НОМЕР_3 та розрахунком заборгованості станом на 10 березня 2016 року.
На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 23 липня 2011 року укладений договір застави № 910.77756 транспортного засобу - автомобіля PEUGEOT 308, 2011 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_4 НОМЕР_4, новий державний номерний знак НОМЕР_2, який тепер належить ОСОБА_4 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідний запис про це було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Застава є способом забезпечення зобов'язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу» ).
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).
Пунктами 1, 2 параграфа 5 договору застави передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором або договором застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя, в тому числі за рішенням суду.
Згідно з пунктом 2 параграфа 2 договору застави відчуження, заміна, обтяження предмета застави будь-якими зобов'язаннями здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя.
Суд встановив, що ОСОБА_3 всупереч умовам укладеного з банком договором застави здійснила відчуження автомобіля, що є предметом застави, без дозволу та відома банку.
Відповідно до частини першої статті 587 ЦК України особа, яка володіє предметом застави, зобов'язана, якщо інше не встановлено договором: 1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави. 
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» боржник повинен своєчасно повідомляти обтяжувача про загрозу втрати, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета обтяження. 
За положеннями пункту 3 частини другої статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду мають зазначатись, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення.
Установивши, що ОСОБА_3 не виконала належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 113 574,74 грн, без погодження та дозволу заставодержателя продала транспортний засіб, який є предметом застави, обтяження за яким зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, правильно застосувавши норми матеріального права, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 як добросовісний набувач набула право на автомобіль без обтяжень, отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому стаття 27 Закону України «Про заставу» не підлягає застосуванню у цій справі, не знайшли свого підтвердження.
Так, за результатом аналізу частини третьої статті 9, частини першої статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» можна зробити висновок, що в разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не було відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Вирішуючи спір, суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін.
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Оскільки ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 січня 2018 року зупинено виконання рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2017 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року до закінчення касаційного провадження, необхідно поновити виконання (дію) цих рішень.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року залишити без змін. 
Поновити виконання (дію) рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 14 серпня 2017 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 29 листопада 2017 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. С. Висоцька
Судді: | А. О. Лесько     С. Ю. Мартєв      В. В. Пророк      С. П. Штелик