ПОСТАНОВА
Іменем України

16 травня 2018 року 
Київ
справа №2а-0870/12052/11
адміністративне провадження №К/9901/39424/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Титенко М.П.,  за участю:  представник позивача - Польнікова Н.В.,  представник відповідача - Бур’ян М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу | Офісу великих платників податків ДФС
на постанову | Запорізького окружного адміністративного суду від  03.04.2017 (суддя І.В.Батрак)
та ухвалу | Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017 (колегія у складі суддів: Н.А. Бишевська, І.Ю. Добродняк, Я.В. Семененко)
у справі | № 2а-0870/12052/11
за позовом | Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"
до | Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС
про | визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (правонаступник - Офіс великих платників податків ДФС) від 13.07.2011 №0001650802 у повному обсязі та №0001660802 в сумі 5962111,43 грн.
Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків податкового органу про неправомірність формування позивачем податкового кредиту з сум ПДВ в розмірі 5934916,32 грн., сплачених постачальникам при проведенні операцій поставки (купівлі-продажу) в ціні товарів, робіт (послуг), оскільки реальність виконання господарських операцій зі спірними контрагентами підтверджується оформленими належним чином первинними документами, які не мають дефектів форми, змісту або походження. Крім того, позивач вважає безпідставними висновки про те, що у податковій декларації за березень 2011 року завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24 Декларації за березень 2011 року) на суму 10202759 грн. через невідображення результатів попередньої перевірки, оскільки вказана сума на момент складання зазначеної декларації не була узгодженою.
Після направлення даної справи на новий розгляд Вищим адміністративним суду України постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017, позов задоволено.
Названі судові рішення мотивовані необґрунтованістю та недоведеністю висновку податкового органу щодо безпідставного збільшення позивачем податкового кредиту за березень 2011 року у зв'язку з включенням до нього сум ПДВ по нікчемних правочинах з контрагентами ТОВ «Юкун», ТОВ «Мультіфлекс», ТОВ «Річбуд», ПП «Віза-Сервіс», ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ЗМТК», ТОВ «МеталТехГруп», ТОВ «ТД «Технол», ПП «Спецбудкомплект-плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ «Торговий дім Інвестресурс», ТОВ «БК Регіон-Буд», ТОВ «ТПП «Спектр», ПП «Соутех», ТОВ «Фірма Сд, ЛТД», ТОВ «Інтерн-Юг», УРАА «СП Промзапал» на загальну суму 5934916,32 грн., оскільки матеріалами справи підтверджена реальність здійснення контрагентами позивача господарських відносин, виконання договорів.
Спростовуючи висновки податкового органу про завищення податкового кредиту та бюджетного відшкодування на суми ПДВ, сплачені при розмитнені зазначених товарів, суди виходили з того, що наявність розрахунків при імпорті в розумінні Податкового кодексу України не є обставиною, наявність чи відсутність якої вказує на правомірність або протиправність формування податкового кредиту, більш того, виконання гарантійних зобов'язань, які включають в себе і обмін, не є безоплатним, оскільки їх вартість включено до вартості виробу щодо якого надається гарантія згідно умов укладеного зовнішньоекономічного контракту, при цьому ПАТ «Мотор Січ» набуло право власності на ввезене майно, у зв'язку з чим сплатило митному органу податок на додану вартість, а відтак обмеження права платника податку на відображення податкового кредиту на підставах наведених податковим органом призведе до подвійної сплати податку до бюджету: перший раз - на митниці при імпорті товару, другий раз - при визначенні об'єкта оподаткування за звітний період внаслідок не відображення в складі податкового кредиту зайво сплаченого на митниці податку.
Насамкінець, позивач при заповненні рядка 21 декларації з податку на додану вартість за березень 2011 року, передбаченого для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24), не повинен був враховувати неузгоджені результати вказаної перевірки, викладені в акті № 25/08-02/14307794 від 21.02.2011, на який податковий орган робить посилання у акті перевірки № 104/08-02/14307794 від 25.06.2011, на підставі якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на неврахування судами безпідставності формування податкового кредиту позивачем за наслідками господарських операцій з його контрагентами  та того, що обладнання, яке ввезено позивачем у порядку імпорту на територію України, ввезено з метою обстеження або поновлення, а не з метою придбання, оскільки факт придбання не підтверджується жодними первинними документами, а отже віднесення понесених витрат, зокрема сум сплаченого ПДВ до податкового кредиту, є протиправним. Окрім того, податковий орган наголошує на наявності вироку Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 14.11.2012, у справі № 122/7434/2012, що набрав законної сили, яким ОСОБА_4 (директор і засновник Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Регіон-буд») визнано винним у вчиненні злочину і призначено покарання за частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України.
В письмовому запереченні на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Мотор Січ» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ з напрямом відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку за березень 2011 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалось у березні 2011 року, за результатами якої складений акт № 104/08-02/14307794 від 25.06.2011, згідно висновків якого встановлено наступне:
1) перевіркою тимчасово не підтверджується бюджетне відшкодування за березень 2011 року в сумі 28741463,00 грн. по постачальникам у зв'язку з неотриманням зустрічних перевірок та остаточного з'ясування питання щодо включення до податкових зобов'язань сум ПДВ по ланцюгу постачання;
2) порушення пп. 14.1.18, пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, абз. «а» п. 200.4 ст. 200, п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України, Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого Наказом ДПА України №1002 від 24.12.2010, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2010 за №1402/18697, п. 4.1 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України №41 від 25.01.2011, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за №197/18935 (далі - Порядок №41), в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за березень 2011 року на загальну суму 5962483,00 грн.;
3) порушення абз. «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, пп. 4.6.7 п. 4.6 ст. 4 Порядку №41, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на 10202759,00 грн. (р.24) у зв'язку з не відображенням результатів попередньої перевірки.
Виявлені порушення відповідач пов'язує з тим, що господарські відносини ПАТ «Мотор Січ» з його контрагентами не мають реального товарного характеру та здійснювались з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту. У підприємств-постачальників ТОВ «Юкун», ТОВ «Мультіфлекс», ТОВ «Річбуд», ПП «Віза-Сервіс», ТОВ «Співдружність Буд», ТОВ «ЗМТК», ТОВ «МеталТехГруп», ТОВ «ТД «Технол», ПП «Спецбудкомплект-плюс», ТОВ «Електротехснаб», ТОВ «Торговий дім Інвестресурс», ТОВ «БК Регіон-Буд», ТОВ «ТПП «Спектр», ПП «Соутех», ТОВ «Фірма Сд, ЛТД» ТОВ «Інтерн-Юг», УРАА «СП Промзапал» відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності. Фактичне здійснення постачання, приймання-передачі та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей по ланцюгу від зазначених підприємств до контрагентів не підтверджено. 
Також позивачем до складу податкового кредиту за березень 2011 року неправомірно включено ПДВ, який сплачено митним органам при ввезенні на митну територію України на безоплатній основі або за характером угоди « 84» запасних частин, комплектуючих (деталей та вузлів до авіадвигунів, в неробочому стані, які знято (дефектовано) в процесі ремонту та деталей, датчиків, комплектуючих ввезених після здійснення ремонту або заміни на загальну суму 27195,11 грн., згідно якої не передбачено розрахунки за товар. Зменшення суми бюджетного відшкодування за результатами перевірки здійснено виходячи із того, що згідно із первинними документами контрагенти АТ «Мотор Січ» не виготовляли імпортований товар, відсутні угоди купівлі-продажу отриманої продукції, розрахунки по операціям не здійснювались, крім того, перевіркою не встановлено оприбуткування на склад товариства обладнання по зазначеним ВМД, а ввезене позивачем майно фактично є металобрухтом. Окрім наведеного, позивачем не відображено в податковій звітності за березень 2011 року результатів попередніх перевірок, що привезло до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду та повторно включено податкову накладну від постачальника ТОВ «Співдружність Буд», дата виписки якої 18.10.2010 №1018015, на загальну суму 2 229,60 грн., в т.ч. на суму ПДВ 371,60 грн., яке позивачем визнано.
На підставі акта перевірки 13.07.2011 відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №0001660802, якими зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2011 року на 5962483 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1 грн.;
- №0001650802, яким зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ за березень 2011 року на 10202759,00 грн. й застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 1 грн.
Внаслідок оскарження прийнятих відповідачем спірних рішень в адміністративному порядку, їх залишено без змін.
Судами попередніх інстанцій також встановлено, що ПАТ «Мотор Січ» в придбав товар (продукцію) та роботи (послуги) на підставі договорів, укладених з наступними контрагентами-постачальниками:
- з ТОВ «Юкун» за договорами № 94(УСиСР) від 26.02.2010 з виконання ремонтно-будівельних робіт об'єктів (капітального ремонту об'єктів нерухомості), № ко879/04-Д від 16.04.2004 та № 3941/10-Д від 01.04.2010 з придбання ТМЦ (паливно-мастильні матеріали, тонери, ксерографічний модулі, папір офісний тощо);
- з ТОВ «Мультіфлекс» за договорами № 0662/11-Д(УЗ) від 15.12.2010, № 08/04-2010(УЗ) від 08.04.2010 з поставки продукції (прутку, вузлів теплової печі, заготівок, сталі, кіл сталевих, ламп настільних, віників тощо);
- з ТОВ «Річбуд» за договором № 2000/10-Д(УЗ) від 23.02.2010 з придбання крану, заслінки, дисків фільтруючих, фільтрів, радіаторів, клапанів, панелей пуску стартеру, електромеханізмів;
- з ПП «Віза-Сервіс» за договором № 4913/08-Д(УЗ) від 07.08.2008 з поставки продукції, а саме сталі в асортименті, прутків, шестигранників, кіл;
- з ТОВ «Співдружність Буд» за договорами № 77/3188/08-Д від 04.04.2008, № 10 від 21.01.2009, № 87 від 20.07.2009, №146 від 03.11.2009, № 169 від 28.12.2009, № 2 від 04.01.2010, №3 від 04.01.2010, № 36 від 19.02.2010, №39 від 25.02.2010, № 48 від 02.03.2010, №52 від 12.03.2010, № 89 від 08.05.2010, № 91 від 01.06.2010, № 111 від 02.07.2010, № 122 від 15.07.2010, № 130 від 27.07.2010, № 131 від 29.07.2010, № 132 від 02.08.2010, № 134 від 04.08.2010, № 147 від 03.09.2010, № 149 від 10.09.2010, № 155 від 17.09.2010, № 157 від 23.09.2010, № 193 від 03.11.2010, № 159 від 11.10.2010, № 209 від 07.12.2010, № 215 від 20.12.2010, № 14.11 від 04.01.2011, № 26.11 від 11.01.2011, № 54.11 від 07.02.2011, № 55.11 від 07.02.2011, № 58.11 від 08.02.2011, № 38.11 від 10.02.2011 з придбання підрядних будівельних робіт з капітального ремонту будівель, реконструкції та будівництва об'єктів, що належать позивачу;
- з ТОВ «ЗМТК» за договором № 114/12-10Д(КП) від 16.12.2010 з придбання продуктів харчування (молока);
- з ТОВ «МеталТехГруп» за договором № 6029/09-Д(УЗ) від 13.10.2009 з придбання нікелю;
- з ТОВ «ТД «Технол» за договором №83 від 12.05.2011 з придбання ТМЦ (масло, емульсол тощо);
- з ПП «Спецбудкомплект-плюс» за договорами № 8/4261/09Д(УСиСР) від 01.07.2009, № 01-02Д(УСиСР) від 15.02.2010, № 03-07-10Д(УСиСР) від 14.07.2010 на реконструкцію і будівництво об'єктів нерухомості, які належать позивачу;
- з ТОВ «Електротехснаб» за договором № 0596/10- Д(УЗ) від 24.12.2009 з придбання графітових заготівок, кілець з антифракційного графіту;
- з ТОВ «Торговий дім Інвестресурс» за договором № 1059/10Д(УЗ) від 10.02.2010 з придбання феромарганцю марки ФМН-88, феросілікобарію, штабіків;
- з ТОВ «БК Регіон-Буд» за договорами № 7/8 від 10.01.2011 з придбання послуг з поточного ремонту об'єктів нерухомості, які належать позивачу, та № 8/6 від 10.01.2011 з придбання послуг з укладання плитки тротуарної;
- з ТОВ «ТПП «Спектр» за договорами № 22, № 385, № 2499, № 274, №2479, №179, №236, № 2480, № 248, № 193 з придбання ТМЦ (рукавів, крани з соплом, патрони, гайок маточних, пилок, роликових опор, щіток для чистки стрічок, плоскогубців тощо). В підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано до матеріалів справи: податкові накладні, прибуткові ордери, видаткові накладні, платіжні доручення, рахунки-фактури;
- з ПП «Соутех» за договором від 05.01.2009 № 1-01-2009 з придбання електродротів, полотен, проволоки;
- з ТОВ «Фірма СД, ЛТД» за договором № 0602/11-д (УЗ) від 10.12.2010 з придбання високотемпературного припою, флюсу, лігатури МН;
- з ТОВ «Інтерн-Юг» за договором № 0371/09Д (УЗ) від 17.12.2009 з придбання вогнестійкої і малярно-мийної продукції (цегли вогнетривкої, шайб, втулок, піддону);
- з Україно-російсько-англійсько-американським підприємством «СП Промзапал» за договором № 140/0347/08-Д(УЗ8487) від 23.11.2007 з придбання ТМЦ (металопрокат у асортименті).
Реальність господарських операцій при виконанні названих договорів, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов'язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а саме: податковими накладними, прибутковими ордерами, видатковими накладними, залізничними накладними, рахунками-фактурами, розрахунками коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, довідками про вартість виконаних робіт, актами приймання виконаних будівельних робіт, актами здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції, підсумковими відомостями ресурсів до акту приймання виконаних будівельних робіт, накладними на відпуск ТМЦ, замовленнями на оплату, платіжними дорученнями, виписками по рахунку в банку. 
При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.
Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»,  підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.
Зважаючи на вимоги вищенаведених норм попередні судові інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та валових витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Судами були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту та складу витрат на підставі податкових накладних виданих контрагентами. 
Поруч з цим суди, в обґрунтування зменшення суми бюджетного відшкодування та від'ємного значення податку на додану вартість відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на податковій інформації про контрагентів позивача, а не аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.              
Відзначається, що не можна вважати обґрунтованим висновок про не підтвердження факту поставки у зв'язку з відсутністю товарно-транспортних накладних або неналежним їх оформленням, оскільки за умови наявності інших належних доказів товарності, ненадання зазначених документів не позбавляє платника права на формування податкового кредиту. По-друге, чинним законодавством України передбачено обов'язковість товарно-транспортної накладної лише у випадку надання послуг з перевезення. 
Інших переконливих доводів на підтвердження того, що відомості у первинних документах, складенням яких були опосередковані правовідносини між позивачем та спірними контрагентами, є недостовірними та суперечливими, податковою інспекцією не представлено.
В розрізі викладеного суд касаційної інстанції, також, звертає увагу, що  право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежено поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та подавати докази на підтвердження таких заперечень, надається платникові як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу (на яких допускається подання учасником процесу нових доказів).
Разом з цим, оцінюючи висновки податкового органу про нікчемність правочинів, укладених позивачем з контрагентами, дійшли правильних висновків про те, що факт нікчемності правочинів або визнання їх недійсними, і такими, що не відповідають закону має бути визнаний в судовому порядку.      
Насамкінець не підлягає прийняттю до уваги вирок Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 14.11.2012, у справі № 122/7434/2012, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину і призначено покарання за частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України, оскільки є таким, що, у відповідності до приписів ст. 70 КАС України, не стосується предмету доказування даної адміністративної справи.
Водночас, вирішуючи спір по суті, суди першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на положення ст.70, ч.1 ст.81 МК України, п.187.8 ст.187, ч.2 п.198.2 ст.198, п.201.12 ст.201 ПК України та встановивши, що оформлення ВМД №112000011/2011/000785, №112000011/2011/000510, №112000011/2011/000513, №112000011/2011/000609, №112000011/2011/000786, №112000011/2011/000773, №112000011/2011/000659, №112000011/2011/000776 здійснювалось на реалізацію господарської діяльності позивача - виконання гарантійних зобов'язань, вартість яких включено до вартості виробу, щодо якого надається гарантія, здійснення продажу послуги та купівлі послуги у нерезидента, дійшли правильного висновку про те, що позивачем дотримано усі законодавчо визначені умови щодо формування податкового кредиту, оскільки наявний зв'язок отриманих товарів з господарською діяльністю Товариства та існує підтверджений факт сплати податку позивачем належним чином оформленими ВМД.
Судами попередніх інстанцій також було правильно встановлено, що підставою для зменшення залишку від'ємного значення стали висновки акта 25/08-02/14307794 від 21.02.2011 попередньо проведеної перевірки, однак на момент винесення рішень, що оскаржуються, грошові зобов'язання визначені на підставі зазначеного акта були неузгодженими, що, в свою чергу, є підтвердженням відсутності підстав для зменшення позивачу розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість.
Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що спірні податкові повідомлення-рішення є такими, що не ґрунтуються на нормах закону, а тому вони підлягають скасуванню. 
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

          1.          Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2017 - без змін.
          2.          Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду