ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

14 серпня 2018 року 
справа №640/19665/16-а
адміністративне провадження №К/9901/16563/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.  А., Олендера І.Я.,
при секретарі судового засідання Гутніченко А.М.,
за участю представників:
позивача - ОСОБА_1 - ордер серії ХВ № 000083 від 09.08.2017,
відповідача - Борисової Т.М. за дов. від 13.12.2017,
від Державної фіскальної служби України - Борисової Т.М. за дов. від 20.12.2017,                           
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у складі суддів Донець Л.О., Мельнікової Л.В., Бенедик А.П. у справі №640/19665/16-а за позовом ОСОБА_3 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанов у справі про порушення митних правил,
У С Т А Н О В И В
У грудні 2016 року ОСОБА_3 (далі - декларант, позивач у справі) звернулася з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 08 листопада 2016 року у справі про порушення митних правил №730/80700/16 про визнання її, як декларанта Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО «Ю БІ СІ-ПРОМО», винною у вчиненні передбаченого статтею 485 Митного кодексу України правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 23339,91 грн, а також визнати протиправною та скасувати постанову від 5 грудня 2016 року у справі про порушення митних правил №730/80700/16, винесену Державною фіскальною службою України за результатами розгляду її скарги на зазначену постанову.
В обгрунтування позову зазначила, що склад передбаченого статтею 485 Митного кодексу України правопорушення в її діях відсутній, оскільки відсутня пряма форма умислу, а також, посилаючись на положення частини шостої статті 69 Митного кодексу України, зазначила, що оскільки випадок класифікації заявленого до декларування товару є складним в силу частини п'ятої статті 69 Митного кодексу України, то стягнення у вигляді штрафу до неї застосоване безпідставно, всупереч наведеним нормам.
15 лютого 2017 року постановою Київського районного суду міста Харкова позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову від 08 листопада 2016 року у справі про порушення митних правил №730/80700/16, якою декларанта Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "Ю БІ СІ - ПРОМО" ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 23339, 91 грн, визнано протиправною та скасувано постанову від 5 грудня 2016 року у справі про порушення митних правил №730/80700/16, винесену Державною фіскальною службою України за результатами розгляду скарги декларанта Товариства з обмеженою відповідальністю "НВО "Ю БІ СІ - ПРОМО" ОСОБА_3 на постанову від 08 листопада 2016 року, винесену Харківською митницею Державної фіскальної служби.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 постанову Київського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2017 року скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
03 липня 2017 року позивачем подана касаційна скарга на судове рішення суду апеляційної інстанції, 06 липня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Донець О.Є.) відкрито касаційне провадження, витребувано справу №640/19665/16-а з Київського районного суду міста Харкова.
6 лютого 2018 року справу №640/19665/16-а передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, а саме: положень статей 3, 69 Митного кодексу України, статей 71, 159 Кодексу адміністративного судочинства України просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. 
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Касаційний розгляд справи здійснюється у відкритому судовому засіданні відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.
Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.          
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили. 
03 жовтня 2016 року головним державним інспектором поста «Харків-центральний» Луговою О.М. складено протокол про порушення позивачем митних правил №730/80700/16. 
Згідно вказаного протоколу 05 вересня 2016 року до митного поста «Харків-центральний» Харківської митниці Державної фіскальної служби декларантом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВО» «Ю БІ СІ-ПРОМО» ОСОБА_3 для митного контролю та митного оформлення подано електронну митну декларацію №807100000/2016/034268 в режимі «ІМ 40ДЕ» на товар «тканина 100% поліестер із штапельного фарбованого волокна завширшки 150 см, щільністю 235 (+/-10%) г/м.кв: блакитна 120 м.п.; червона -120 м.п.; жовта -120 м.п.; зелена-120 м.п.; бірюзова-120 м.п.; бежева-120 м.п.; сіра-120 м.п. Виготовлена з поліестерної (поліефірної) нитки. Торговельна марка: немає даних. Виробник: MINTY ENTERPRISES LIMITED. Країна виробництва: СN, Китай, код згідно з УКТЗЕД « 5512199000», митна вартість 129 666,15 гривень, ставка мита 0%, що надійшов на адресу ТОВ «ПВО» «Ю БІ СІ-ПРОМО» з Китаю на підставі контракту від 08 серпня 2016 року №ІС-08/08-1, інвойсу від 18 серпня 2016 року №1008/08-1, накладної DHL № SZX7GYR876 від 30 серпня 2016 року.
21 вересня 2016 року, на підставі згенерованих системою ризиків форм контролю та  взяття проб (зразків) для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації згідно з УКТ ЗЕД, складено лабораторний висновок №142008800-0845, відповідно до якого товар не відповідає опису, наведеному у графі 31 митної декларації від 05 вересня 2016 року №807100000/2016/034268 стосовно типу ниток.
22 вересня 2016 року до м/п Харків-центральний надійшло рішення відділу класифікації товарів №КТ-807000013-0358-2016, згідно якого змінено код товару гідно УКТ ЗЕД на 5407920000 (тканини із синтетичних комплексних ниток, пофарбовані), ставка мита пільгова 5%.
8 листопада 2016 року митний орган, на основі даних проведеного лабораторного дослідження та рішення про зміну коду товару за УКТ ЗЕД (дані про його оспорення та скасування в матеріалах справи відсутні) прийняв спірну постанову, якою позивача визнано винною в порушенні митних правил, передбаченому статтею 485 Митного кодексу України, яка залишена без змін постановою Державної фіскальної служби України від 5 грудня 2016 року у справі про порушення митних правил №730/80700/16.
Постанова Державної фіскальної служби України від 5 грудня 2016 року мотивована тим, що позивач не скористалась своїм правом на отримання попереднього рішення митного органу щодо класифікації товару за УКТ ЗЕД, відповідно до статті 23 Митного кодексу України, крім того, правопорушення допущене нею з необережності, хоча вона повинна була і могла його передбачити.
Судами попередніх інстанцій констатовано, що позивач здійснила декларування товару на основі даних, зазначених в товаросупровідних документах, технічному описі товару, експортній декларації, зазначивши при цьому код УКТ ЗЕД « 5512199000» (тканини із синтетичних штапельних волокон з вмістом 85 мас. % або більше таких волокон: - з вмістом 85 мас. % або більше поліефірних штапельних волокон; - - - інші). 
Лише після отримання лабораторного висновку товар було класифіковано митним органом за кодом « 5407920000» (тканини з синтетичних комплексних ниток, пофарбовані), ставка мита  - пільгова 5%. 
При цьому судами не встановлено подання позивачем неправдивих відомостей, неправдивих чи неповних документів, приховування необхідних для правильного визначення коду товару даних. Зміна коду товару відбулась лише після експертного встановлення типу ниток, що органолептичним способом не міг встановити ні позивач, ні відповідач.  
Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з передбаченого митним законодавством обов'язку декларанта заявляти достовірні та точні відомості під час розмитнення товарів. 
Суд першої інстанції, здійснивши правовий аналіз положень частин п'ятої, шостої статті 69 Митного кодексу України у їх сукупності з положеннями статей 485 цього кодексу, дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу відповідного адміністративного правопорушення. 
З такими висновками погоджується Суд. 
Відповідно до частин п'ятої, шостої статті 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. 
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Положення взаних норм були залишені поза увагою суду апеляційної інстанції, який не врахував таких суттєвих для вирішення справи обставин, як вплив проведеного лабораторного дослідження на характер (складність) випадку класифікації товару. 
Оскільки судами не встановлено подання позивачем неправдивих відомостей та документів чи приховування важливих для правильної класифікації товару даних, а декларування товару здійснювалось на основі наявних товаросупровідних документів та його технічного опису, даних експортної декларації, то у суду апеляційної інстанції не було підстав визнавати дії позивача такими, що спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що являє собою об'єктивну сторону передбаченого статтею 485 Митного кодексу України правопорушення. 
Разом з тим, прийняти остаточне рішення у даній справі і вирішити касаційну скаргу по суті не вбачається можливим, з огляду на те, що звертуючись із позовом до суду позивач визначив предметом позову та просив суд про визнання протиправними та скасування двох рішень, а саме постанови Харківської митниці Державної фіскальної служби від 08 листопада 2016 року та постанови Державної фіскальної служби України від 5 грудня 2016 року, які прийняті двома різними суб'єктами владних повноважень - Харківською митницею та Державною фіскальною службою України.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не залучив до справи Державну фіскальну службу України відповідачем. Суд апеляційної інстанції, визначивши  Державну фіскальну службу України як відповідача в остаточному рішенні також не залучив цього суб'єкта владних повноважень відповідачем у справі. Відтак, скасувавши рішення Державної фіскальної служби України, суд першої інстанції не вирішив спір у цій частині, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в позові також не надав оцінку рішенню Державної фіскальної служби України від 05 грудня 2016 року.
Жодного процесуального документа про залучення Державної фіскальної служби України у якості відповідача судами попередніх інстанцій не постановлено.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України наявні порушення судами першої та апеляційної інстацій норм процесуального права, як обов'язкова підстава для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, оскільки суди прийняли рішення про права, та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі.
Суд визнає, що судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а постанови судів першої та апеляційної інстанцій скасуванню з направлення справи на новий розгляд.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року та постанову Київського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2017 року скасувати, справу №640/19665/16-а направити на новий розгляд до Київського районного суду міста Харкова.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 
Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова
                                                                                                               І.Я.Олендер