Постанова
Іменем України
 
07 червня 2018 року
м. Київ
справа № 607/21808/13-ц
провадження № 61-25673св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,
учасники справи:
стягувач - ОСОБА_4,
боржники: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 04 липня 2017 року в складі колегії суддів: Ткач О. І., Гірського Б. О., Бершадської Г. В.
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання. 
Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 виконавчого листа не отримував і не знав про існування строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.
На підставі викладеного ОСОБА_4 просив поновити строк на пред'явлення до виконання виконавчих листів виданих на виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованості по договору від 26 березня 2013 року про надання консультаційних послуг в розмірі 79 900 грн, 799 грн штрафних санкцій за неналежне виконання ними зобов'язань, а також 806,99 грн сплаченого судового збору.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області             від 09 червня 2017 року в складі судді Ромазана В. В. заяву залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. 
Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 04 липня 2017 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою заяву задоволено. Поновлено строк на пред'явлення до виконання виконавчих листів виданих на виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 липня 2014 року у справі № 607/21808/13-ц про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 заборгованості по договору               від 26 березня 2013 року № 2603/1 про надання консультаційних послуг в розмірі 79 900 грн, 799 грн штрафних санкцій за неналежне виконання ними зобов'язань, а також 806,99 грн сплаченого судового збору.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що внаслідок порушення судом першої інстанції при оформленні та видачі виконавчих листів норм Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 27 червня 2006 року  № 68 (далі - Інструкція № 68), та Закону України «Про виконавче провадження», стягувач не отримав виконавчих листів, тобто фактично не має можливості вимагати виконання судового рішення.
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5,         ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що доказів поважності пропуску строк на пред'явлення до виконання виконавчих листів стягувачем не надано. 
У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що строк на пред'явлення до виконання виконавчих листів пропущено з поважних причин, зокрема, він подав заяву про видачу виконавчих листів, проте суд не видав їх наручно та не направив на поштову адресу стягувача.
16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Суди встановили, що 12 квітня 2016 року ОСОБА_4 надіслав поштою письмову заяву Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про видачу виконавчих листів для виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 липня 2014 року. Вказана зареєстрована судом, проте не була пришита до матеріалів справи. 
14 квітня 2016 року видано виконавчі листи, в яких зазначено строк пред'явлення їх до виконання до 26 червня 2016 року.
На заяві та в матеріалах справи відсутні записи про видачу виконавчого листа стягувачу. Поштовим відправленням виконавчий лист не надсилався стягувачу.
14 квітня 2017 представник ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа. На вказаній заяві наявна відмітка про отримання виконавчих листів 21 квітня 2017 року.
За змістом частини першої статті 371 ЦПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Відповідно до пункту 29.34 Інструкції № 68 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі особистої явки стягувача виконавчий лист видається йому під підпис, в іншому випадку виконавчий лист разом із супровідним листом надсилається стягувачу рекомендованим поштовим відправленням. Повернутий без вручення стягувачу виконавчий лист разом із конвертом приєднується до справи. У разі повторного звернення стягувача до суду йому видається виконавчий лист.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що стягувач пропустив строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин, оскільки судом першої інстанції при оформленні та видачі виконавчих листів порушено норми Інструкції № 68, та Закону України «Про виконавче провадження», стягувач не отримав виконавчих листів, тобто фактично не має можливості вимагати виконання судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 04 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк